Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 204/5735/2014-ц

провадження № 61-13677св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційний центр «КРОК», публічне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

третя особа - ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року у складі судді Дубіжанської Т. О. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Григорченка Е. І., Каратаєвої Л. О., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерцйний центр «КРОК» (далі - ТОВ ВКЦ «КРОК»), приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та просив стягнути з ПрАТ «УПСК» фактичні витрати на відшкодування шкоди у розмірі 8 950,92 грн, а з ТОВ ВКЦ «КРОК» - упущену вигоду у розмірі 4 154,51 грн, франшизу у розмірі 500 грн та витрати на проведення товарознавчого дослідження у розмірі 500 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 22 березня 2013 року у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП). Водій ОСОБА_4, який керував автомобілем УАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі автомобілю Skoda SUPERB Eligans, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, в результаті чого було пошкоджено вищевказаний автомобіль, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ ВКП «КРОК», яке євласником автомобіля УАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, за кермом якого у момент ДТП перебував ОСОБА_4, застрахована у ПрАТ «УПСК».

Постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4

28 травня 2013 року ОСОБА_3 подав до ПрАТ «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування і 19 липня 2013 року на його банківський рахунок надійшли кошти у розмірі 7 249,08 грн.

Зазначає, що така сума є меншою фактично понесених ним витрат, оскільки реальні витрати на відновлення пошкодженого автомобіля склали 16 200 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди 8 950,92 грн, судові витрати по справі у розмірі 121,80 грн, а всього 9 072,72 грн.

Стягнуто з ТОВ ВКЦ «КРОК» на користь ОСОБА_3 суму франшизи у розмірі 500 грн, витрати на оплату товарознавчого дослідження у розмірі 500 грн, майнової шкоду у вигляді втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 4 154,51 грн, судові витрати по справі у розмірі 121,80 грн, а всього 5 276,31 грн.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що страхова компанія зобов'язана у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом. Оскільки ОСОБА_3 недоплачено вартість відновлювального ремонту у розмірі 8 950,92 грн, такі кошти слід стягнути на його користь.

Суд вважав, що страхова компанія відшкодовує лише витрати, пов'язані з ремонтом автомобіля, тому іншу майнову шкоду у вигляді витрат на оплату товарознавчого дослідження, франшизи та втрати товарної вартості автомобіля повинно відшкодувати ТОВ ВКЦ «КРОК», у якому працює ОСОБА_4, визнаний винним у скоєнні ДТП.

У листопаді 2016 року ПрАТ «УПСК» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з його відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. ПрАТ «УПСК» протягом 10 робочих днів здійснило огляд пошкодженого автомобіля для визначення розміру шкоди, зафіксувало всі наявні пошкодження та визначило розмір матеріального збитку з урахуванням франшизи у сумі 7 719, 47 грн.

Судові рішення в частині вимог ОСОБА_3 до ТОВ ВКЦ «КРОК» у касаційному порядку не оскаржувалися та не переглядаються.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 21 березня 2018 року справу № 204/5735/2014-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суди встановили, що 22 березня 2013 року у м. Дніпропетровську ОСОБА_4, керуючи автомобілем УАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю Skoda SUPERB Eligans, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого сталася ДТП, під час якої автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Автомобіль Skoda SUPERB Eligans, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_3 на праві власності.

Постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року винним у ДТП визнано ОСОБА_4

Цивільно-правова відповідальність ТОВ ВКП «КРОК», яке є власником автомобіля УАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована в ПрАТ «УПСК».

З метою відновлення пошкодженого у ДТП автомобіля ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке здійснило виплату позивачу 7 219, 47 грн.

Обґрунтовуючи розмір матеріальних збитків, заподіяних внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, позивач посилався на те, що згідно акта прийому-передачі виконаних робіт від 27 травня 2013 року та рахунку № 27/05 від 27 травня 2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 16 200 грн.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про необхідність покладення на ПрАТ «УПСК», як страховика цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, за кермом якого перебував винний у скоєнні ДТП ОСОБА_4, обов'язку відшкодувати на користь потерпілої особи недоплачену суму вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про наявність підстав для відмови у задоволенні вказаного позову з огляду на те, що позивач вже звертався до суду з позовом з такими ж вимогами та з тих самих підстав, який розглянутий по суті з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «УПСК» (справа № 204/77488/13-ц), з огляду на наступне.

ОСОБА_7 у жовтні 2013 року звертався до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «ПОТЕНЦІАЛ», міжобласної дирекції «Дніпро» ПрАТ «УПСК», ОСОБА_4, третя особа: ТОВ ВКЦ «КРОК», та просив солідарно стягнути з ТОВ «ПОТЕНЦІАЛ» та міжобласної дирекції «Дніпро» ПрАТ «УПСК» шкоду, спричинену ДТП, яка сталася 22 березня 2013 року, у сумі 13 604, 71 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року у вказаній справі, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено, оскільки він заявлений до неналежного відповідача.

У даній справі ОСОБА_3 звернувся з позовом до ТОВ ВКЦ «КРОК», ПрАТ «УПСК», третя особа: ОСОБА_4 та просив стягнути з ПрАТ «УПСК» 8 950, 92 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а з ТОВ ПКЦ «КРоК» - суму франшизи у розмірі 500 грн, витрати на оплату товарознавчого дослідження у розмірі 500 грн та матеріальну шкоду у вигляді втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 4 154, 51 грн.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-79цс15.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Отже, не можна вважати, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ПрАТ «УПСК» та залишення без змін рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року в частині вирішення вимогОСОБА_3 до ПрАТ «УПСК», третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди , оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди залишити без змін.

Поновити виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат