печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3539/19-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Громадської організації «Центр протидії корупції» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення суми відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до частини першої ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

І. У відповідності до роз'яснень Верховного Суду України, що містяться у пункті 14 постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам ст. 119 ЦПК (у редакції ЦПК України дійсній до набрання чинності Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), тобто у частині відповідності заяви до форми і змісту з врахуванням особливостей категорії правовідносин.

Аналогічними за змістовим навантаженням є положення частини першої ст. 175, пункту 4 частини третьої ст. 175 ЦПК України, якою визначено вимоги для позовної заяви, тобто у позовній заяві позивач повинен викласти свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, що є певною формою захисту, у який позивач просить захистити свої цивільні права та інтереси, тому має суттєве значення при розгляді справи.

Таким чином, заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, а також посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Відповідно до постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, при цьому заявник у прохальній частині просить суд зобов'язати відповідача спростувати розповсюджену в мережі Інтернет на веб-сайті http:/health.antac.org.ua за адресою https://antac.org.ua/publications/prokurory-holodnytskoho-nezakonno-peredaly-v-politsiyu-spravu-pro-rozkradannya-300-mln-opoblokivtsyamy-na-zelenomu-taryfi/ інформацію у той же самий спосіб, що і була поширена, не називаючи його та обмежуючись загальним формулюванням без вказівки чіткого і конкретного способу.

Зміст позовних вимог (пункт 4 частини третьої статті 175 ЦПК України) - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду, тому це має суттєве значення при розгляді справи, і відповідно вимагає чітко визначеного формулювання. Запропонований позивачем текст спростування має бути представлений суду та враховуватися при постановленні судового рішення.

Окрім того, прохальна частина позовної заяви, що подана до суду, містить два однакових пункти вимог № 2, вказаний перший з яких містить незавершений текст речення.

ІІ. За приписами норм ст.ст. 42, 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні і юридичні особи, держава.

Відповідно до частини п'ятої статті 177 ЦПК України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У відповідності до роз'яснень Верховного Суду України у пункті 9 постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК у редакції чинній до набрання чинної Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), як вказано у пункті 12 вказаної Постанови. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Аналогічного до змісту пункту 2 частини другої статті 119 ЦПК міститься норма у пункті 2 частини третьої статті 175 ЦПК у редакції чинній Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Позивачем не додано доказів розповсюдження інформації, яку позивач вважає недостовірною, та просить суд зобов'язати відповідача спростувати, оскільки роздруківка з Інтернет не підтверджена іншими засобами доказування (не визнані іншою стороною, не підтверджені висновками спеціальних експертиз, записом відповідних файлів на оптичний диск), тому не доводить факт розміщення відповідної інформації, а головне - особу, що таку інформацію розмістила (порушника, відповідача), належність офіційної сторінки особі, визначеної відповідачем у справі.

Відтак позивачу необхідно подати позовну заяву, оформлену відповідно до вимог частини третьої статті 175 ЦПК України, та відповідні докази, врахувавши роз'яснення Верховного Суду України щодо змісту позовної заяви у даній категорії справ.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини третьої ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 174-177, 184, 185, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Громадської організації «Центр протидії корупції» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення суми відшкодування моральної шкоди залишити без руху, надавши позивачу строк у десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після її підписання суддею, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І. В. Литвинова