ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 611/791/18 Головуючий суддя І інстанції Андросов О. М.
Провадження № 22-ц/818/1109/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів найму (оренди)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яцини В.Б., (суддя-доповідач),

суддів - Бурлака І.В., Кіся П.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старт» на ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2018 року у складі головуючого судді Андросова О.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старт» про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в:

18 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Барвінківського районного суду Харківської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРТ» (далі по тексту - СТОВ «Старт») про визначення правочину недійсним.

Спірним є договір оренди землі, укладений 20.06.2006 між ОСОБА_2, спадкодавцем позивача, та СТОВ «Старт» на 20 років.

Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції з мотивів порушення правил територіальної підсудності СТОВ «СТАРТ» в апеляційній скарзі просило її скасувати і ухвалити нову постанову про направлення справи для розгляду за місцезнаходженням відповідача, до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області.

Постановою Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старт» залишено без задоволення, ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року залишено без змін. У подальшому головуючий по справі заявив собі самовідвід, який ухвалою від 29 листопада 2018 року Барвінківського районного суду Харківської області був задоволений.

Ухвалою іншого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2018 року відкрито провадження у справі.

13 грудня 2018 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРТ» знов подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРТ» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, за місцезнаходженням відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказав, що справа за вищевказаним позовом не підсудна Барвінківському районному суду Харківської області, оскільки на спірні правовідносини не розповсюджуються правила виключної підсудності, а підлягають застосуванню загальні правила територіальної підсудності за місцезнаходженням відповідача.

Зазначив, що спір виник не з приводу нерухомого майна, оскільки за текстом оспорюваного правочину мова йде лише про внесення змін до договору оренди землі. Позивачкою не заявляється жодних вимог з приводу нерухомого майна. Позивачем оспорюється дійсність договору про внесення змін до договору. Предметом даного позову не є нерухоме майно, а лише оспорювання вчиненого правочину, яким сторони внесли зміни до основного договору, який позивачем не оспорюється.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу судді Барвінківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2018 року - залишити без змін.

Послалася на те, що у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» було роз'яснено судам, що виключну підсудність розгляду справ встановлено для позовів про визнання правочину з нерухомістю недійсним. Аналогічний висновок щодо тлумачення правил виключної підсудності міститься також в пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Предметом поданого позивачем позову є визнання недійсним додаткового договору від 17.06.2014 про внесення змін до договору оренди землі від 20.06.2006, укладеного між ОСОБА_2 (орендодавець) та СТОВ «Старт» (орендар), що відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України свідчить про те, що спір виник з приводу нерухомого майна - земельної ділянки площею 10,1702 га, що знаходиться на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, а отже - в межах територіальної підсудності Барвінківського районного суду Харківської області.

Крім того, з цього приводу є чинна постанова Харківського апеляційного суду від 13.11.2018, якою була підтверджена територіальна підсудність для розгляду цієї справи у Барвінківському районному суді Харківської області.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката ОСОБА_3, за відсутністю представника відповідача, 22.01.2019 належним чином повідомленого про розгляд справи згідно до відомостей, які розміщені на сайті Укрпошта про пошук поштових відправлень за відповідним трек-номером 723, чия неявка відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа за вищевказаним позовом підсудна Барвінківському районному суду Харківської області.

Судом встановлено, що 18 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРТ», в якому просила визнати недійсним з моменту вчинення додаткового договору від 17.06.2014 року про внесення змін до договору оренди землі від 20.06.2006 року, укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «СТАРТ». Вирішити питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ЦПК України. Предметом вказаного додаткового договору оренди землі є внесення змін до договору оренди землі від 20.06.2006р. земельної ділянки загальною площею 10,1702 га, право власності на яку посвідчене державним актом серії НОМЕР_2 кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області (а.с.

За загальним правилом відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно до ч.16 ст.28 ЦПК України передбачає, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Статтею 30 ЦПК України врегульовано питання виключної підсудності. Частина 1 вказаної статті передбачає, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 41 та 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України (в ред., яка була чинною на день ухвалення постанови Пленуму) - нині ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5 до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спірних правовідносин є договір про внесення змін до договору оренди землі, тобто спір виник з приводу нерухомого майна. Тобто предметом оспорюваного договору є земельна ділянка, яка знаходиться на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області (а.с.9).

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, які стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно, не лише щодо речових прав на нерухоме майно, але й щодо дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об'єктом якого є нерухоме майно тощо.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа підлягає розгляду Барвінківським районним судом Харківської області за правилами виключної підсудності, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання відповідача на те, що судом недотримано правила підсудності оскільки відповідач у справі Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРТ» зареєстрований за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Вірнопілля, комплекс будівель і споруд №2, що територіально відноситься до Ізюмського району Харківської області, - колегія суддів відхиляє, оскільки фактично спір виник щодо визначених у договорі правил користування нерухомим майном, земельної ділянки, яка знаходиться на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, що відноситься до територіальної юрисдикції Барвінківського районного суду Харківської області.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старт» - залишити без задоволення.

Ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.02.2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

П.В.Кісь.