КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/520/271/19
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Петренка В.С.,
за участю секретаря - Шевчук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
про звернення стягнення на предмет іпотеки,
06.12.2018року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом доОСОБА_3, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 13 листопада 2018 року між ним - ОСОБА_2 та відповідачем - ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно з п. 2.1. якого розмір позики становить 4 741 300 грн. 00 коп., що еквівалентно 170 000 доларів США.
Позивач зазначає, що відповідач - ОСОБА_3 порушила умови п. 4.1. договору позики, який передбачає, що повернення позики здійснюється позичальником частками, з кінцевим терміном повернення позики не пізніше 08 лютого 2019 року за наступним графіком - частину позики у національній валюті України у сумі, що еквівалентна 25 000,00 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на дату повернення коштів - не пізніше 20 листопада 2018 року, у зв'язку з чим, 21.11.2018року він направив вимогу про усунення порушень (про виконання порушеного основного зобов'язання) ОСОБА_3, яка була отримана особисто відповідачем 22.11.2018 року.
Однак, як вказує позивач, вимога у встановлений строк виконана не була, у зв'язку з чим, 06 грудня 2018 року ним було повторно направлено вимогу про усунення порушень у змісті якої зазначалося про порушення відповідачем графіку повернення першої, другої часток позики у сумі 50 000,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 398 500 гривень, який передбачений п.4.2. Договору, а також відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 1700 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06 грудня 2018 року становить 47 549 гривень.
Зазначена вимога, як зазначає позивач, була отримана та підписана відповідачем особисто 07.12.2018 року, разом з тим, з усної розмови ОСОБА_3 повідомила, що розуміє, що у неї виник борг відповідно до договору позики від 13.11.2018 року, однак наразі вона немає можливості розрахуватися з ним.
Невиконання відповідачем - ОСОБА_3 зобов'язань по укладеному договору позики зумовило звернення ОСОБА_2 до суду із відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 10.12.2018року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки було залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_2 про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: виходячи з ціни позову сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 8 810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп., та надати докази такої сплати; надати копію позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, для направлення відповідачу. Роз'яснено ОСОБА_2, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 22.12.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 15.01.2019року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 25.01.2019року позивач - ОСОБА_2 не з'явився, але 24.01.2019року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_3 про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, у судові засідання не з'явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 128 ЦПК України стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу, у зв'язку з чим, представнику позивача за його згодою були видані судові повістки для вручення відповідачу.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за даною адресою відсутній», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.
Крім того, оскільки згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач - ОСОБА_3 зареєстрованою/знятою з реєстрації в м. Одесі та Одеській області не значиться, відповідач - ОСОБА_3 про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлялася як за адресою, зазначеною в позовній заяві, так і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 13.11.2018року між ОСОБА_2 та відповідачем - ОСОБА_3 було укладено договір позики №1-11, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає, а позичальник приймає грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1. цього договору та зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк. Розмір позики становить 4 741 300 грн. (чотири мільйони сімсот сорок одна тисяча триста гривень) 00 коп., що еквівалентно 170 000 дол. США (сто сімдесят тисяч доларів США) за офіційним курсом Національного банку України на день підписання цього договору (1 долар США=27,89 грн.).
Відповідно до п.п.3.1., 3.2. договору позики підписанням даного договору, позичальник свідчить, що сума позики прийнята в повному обсязі від позикодавця до підписання цього договору. За домовленістю сторін, за цим договором встановлюються відсотки за користування грошовими коштами, у розмірі 1 % (один відсоток) за кожен місяць користування. Виплата відсотків за користування грошовими коштами здійснюється позичальником щомісячно, до 10 числа кожного місяця.
П. 4.1. договору позики передбачено, що повернення позики здійснюється позичальником частками, з кінцевим терміном повернення позики не пізніше 08 лютого 2019 року за наступним графіком:
частину позики у національній валюті України у сумі, що еквівалентна 25 000,00 (двадцяти п'яти тисячам) доларів США за офіційним курсом НБУ станомна дату повернення коштів - не пізніше 20 листопада 2018 року;
частину позики у національній валюті України у сумі, що еквівалентна 25 000,00 (двадцяти п'яти тисячам) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату повернення коштів - не пізніше 5 грудня 2018 року;
частину позики у національній валюті України у сумі, що еквівалентна 25 000,00 (двадцяти п'яти тисячам) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату повернення коштів - не пізніше 17 грудня 2018 року;
частину позики у національній валюті України у сумі, що еквівалентна 25 000,00 (двадцяти п'яти тисячам) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату повернення коштів - не пізніше 26 грудня 2018 року;
частину позики у національній валюті України у сумі, що еквівалентна 25 000,00 (двадцяти п'яти тисячам) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату повернення коштів - не пізніше 9 січня 2019 року;
частину позики у національній валюті України у сумі, що еквівалентна 25 000,00 (двадцяти п'яти тисячам) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату повернення коштів - не пізніше 18 січня 2019 року;
частину позики у національній валюті України у сумі, що еквівалентна 25 000, 00 (двадцяти тисячам) доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату повернення коштів - не пізніше 08 лютого 2019 року.
Відповідно до п.п. 4.2., 4.3. договору позики між сторонами погоджено, що позикодавець набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі настання однієї із нижченаведених обставин: позичальник не повернув позикодавцю позику (або її частину) у термін, визначений у пункті 4.1. цього Договору; позичальник порушив термін виплати відсотків за користування позикою більш ніж на 1 (один) місяць. Порядок та способи звернення стягнення на предмет іпотеки визначається відповідними договорами. Сторонами погоджено, що у випадку порушення позичальником строків повернення позики, визначених в п.4.1. даного договору, або строків сплати відсотків, визначених у п. 3.2. даного договору, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю суму позики повністю достроково.
Згідно п.п. 5.1.-5.4. договору позики, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві відповідну частину позики у строк, визначений у п.4.1. договору. Виконання зобов'язання за договором має бути здійснено готівкою. Позичальник має право достроково повернути суму позики. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент передачі грошової суми, що позичалася. Сторони дійшли взаємної згоди, що належним доказом повернення позики (або її частини) може бути відповідна розписка повернення грошових коштів, підписана позикодавцем у простій письмовій формі.
П.п. 6.1., 6.3., 6.4. договору позики передбачено, що у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначеному цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне
виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У випадку порушення позичальником графіка повернення позики, встановленого у п. 4.1. даного договору, позичальник буде зобов'язаний сплатити позикодавцю пеню із розрахунку 0,1 % від несвоєчасно повернених сум позики та відсотків за кожний день прострочення. У випадку порушення позичальником термінів повернення позики
та/або сплати відсотків за користування позикою, зазначених у п. 2.3. цього
договору, починаючи з дати першого платежу за договором, позикодавець
має право вимагати дострокового повернення всієї частини позики та розірвання даного договору.
У забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 13.11.2018року між відповідачем - ОСОБА_3 та позивачем - ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.1.4. цього договору, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель (в разі невиконання позичальником забезпечених іпотекою зобов'язань) має право одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмету іпотеки переважно переч іншими кредиторами іпотекодавця.
П. 1.2. договору іпотеки передбачено, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань позичальника, що випливають з договору позики, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем/позичальником 13.11.2018 року та всіх додаткових угод до нього, згідно з яким позичальник зобов'язується повернути іпотекодержателю суму у розмірі 4 741 300,00 (чотири мільйона сімсот сорок одна тисяча триста) гривень 00 копійок, терміном повернення не пізніше «08» лютого 2019 року (восьмого лютого дві тисячі дев'ятнадцятого року), на умовах та у строки, визначені в договорі позики.
Відповідно до п. 1.9. договору іпотеки, за домовленістю сторін заставна вартість предмета іпотеки складає 4 182 500,00 (чотири мільйона сто вісімдесят три тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок.
Згідно п.п. 2.1.7.1., 2.1.7.2. договору іпотеки, з метою задоволення своїх вимог іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, зокрема, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених договором позики, вони не будуть виконані. Звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за договором позики у випадках, зокрема, порушення позичальником якого-небудь із зобов'язань, передбачених умовами договору позики.
Відповідно до п.п. 2.1.8., 2.1.9. договору іпотеки сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання договору позики, при наявності невиконаних, зобов'язань на момент розірвання. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, враховуючи суму заборгованості витрати на утримання предмету іпотеки, а також витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги та зверненням стягнення на предмет іпотеки, із вчиненням виконавчого напису, тощо.
Відповідно до п. 3.2. договору іпотеки іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за договором позики і за цим договором, яке виникає у іпотекодержателя у випадку невиконання (часткового невиконання) іпотекодавця своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за договором позики, у випадку невиконання (часткового невиконання) іпотекодавцем своїх зобов'язань за даним договором та в інших випадках, передбачених цим договором. Іпотекодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом 30-ти календарних днів іпотекодавцем не буде виконана вимога про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов'язання та/або умов цього договору. Спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки визначається іпотекодержателем у цій вимозі.
П.п. 3.3., 3.4. договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» спосіб стягнення: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.
Зазначений договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрований в реєстрі за №1123.
Враховуючи порушення відповідачем строків повернення позики, 21.11.2018року ОСОБА_2 звернувся на адресу відповідача - ОСОБА_3 з вимогою про усунення порушень (про виконання порушеного основного зобов'язання), в якій, у зв'язку з неповерненням суми позики у розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч доларів США) за офіційним курсом НБУ станом на дату повернення коштів до 20 листопада 2018 року, вимагав протягом 3 (трьох) календарних днів повернути достроково всю суму позики у розмірі 4 741 300 грн. (чотири мільйони сімсот сорок одна тисяча триста гривень) 00 коп., що еквівалентно 170 000 дол. США (сто сімдесят тисяч доларів США). У випадку неповернення вказаної суми у повному обсязі у встановлені в цій вимозі строки, ОСОБА_2 повідомив, що він(як іпотекодержатель) буде вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки: нежитлове приміщення № 1100, будинку 77 А, по вулиці Фонтанська дорога, у м. Одеса, загальною площею - 72,3 кв.м. шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах.
Зазначена вимога була отримана відповідачем - ОСОБА_3 27.11.2018року, про що свідчить підпис, виконаний від її імені на вимозі.
06.12.2018року ОСОБА_2 вдруге звернувся на адресу відповідача - ОСОБА_3 з вимогою про усунення порушень (про виконання порушеного основного зобов'язання), в якій, у зв'язку з неповерненням суми позики у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч доларів США), що за курсом НБУ становить 1 398 500 (один мільйон триста дев'яносто вісім тисяч п'ятсот) гривень, який передбачений п.4.2. договору, а також відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06 грудня 2018 року становить 47 549 (сорок сім тисяч п'ятсот сорок дев'ять) гривень, вимагав протягом 3 (трьох) календарних днів повернути достроково всю суму позики у розмірі 4 741 300 грн. (чотири мільйони сімсот сорок одна тисяча триста гривень) 00 коп., що еквівалентно 170 000 дол. США (сто сімдесят тисяч доларів США). У випадку неповернення вказаної суми у повному обсязі у встановлені в цій вимозі строки, ОСОБА_2 повідомив, що він(як іпотекодержатель) буде вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки: нежитлове приміщення № 1100, будинку 77 А, по вулиці Фонтанська дорога, у м. Одеса, загальною площею - 72,3 кв.м. шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах.
Зазначена вимога також була отримана відповідачем - ОСОБА_3 07.12.2018року, про що свідчить підпис, виконаний від її імені на вимозі.
Відсутність відповіді на надіслане повідомлення, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору позики, зумовило ОСОБА_2 до суду із відповідним позовом.
Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 33 та Закону України «Про іпотеку» У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно п.п. 2.1.7.1., 2.1.7.2. договору іпотеки, з метою задоволення своїх вимог іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, зокрема, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених договором позики, вони не будуть виконані. Звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за договором позики у випадках, зокрема, порушення позичальником якого-небудь із зобов'язань, передбачених умовами договору позики.
Відповідно до п.п. 2.1.8., 2.1.9. договору іпотеки сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання договору позики, при наявності невиконаних, зобов'язань на момент розірвання. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, враховуючи суму заборгованості витрати на утримання предмету іпотеки, а також витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги та зверненням стягнення на предмет іпотеки, із вчиненням виконавчого напису, тощо.
П. 3.3. договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» спосіб стягнення: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.
Таким чином, суд зазначає, що умовами укладеного між сторонами договору іпотеки від 13.11.2018року обумовлено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки.
Також, ст. 7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає в тому числі спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього ж Закону, якою встановлено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, якщо це передбачено в рішенні суду.
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судовим розглядом встановлено, що відповідач - ОСОБА_3 порушила умови основного договору в частині своєчасного повернення позики та сплаті відсотків за її користування, взяті на себе зобов'язання не виконала, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов'язань.
У відповідності до Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає в тому числі спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього ж Закону, якою встановлено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, якщо це передбачено в рішенні суду.
Згідно звіту про проведення незалежної оцінки ринкової вартості нерухомого майна нежитлового приміщення загальною площею 72,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 виготовленого суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6, ринкова вартість нежитлового приміщення загальною площею 72,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 яке є предметом договору іпотеки, станом на 17 грудня 2018року складає 4 000 000 (чотири мільйони) грн. 00 коп.
Таким чином, при визначенні початкової вартості предмета іпотеки суд керується ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та звітом про проведення незалежної оцінки ринкової вартості нерухомого майна нежитлового приміщення.
Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.
В решті позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28.01.2019року.

Суддя Петренко В. С.