Дата документу 12.12.2019 Справа № 336/5305/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/5305/19 Головуючий у 1 інстанції Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/3887/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Запоріжгаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільчої системи «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаззбут» про захист прав споживача

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.

На зазначену ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 28 листопада 2019 року, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі "Bellet у. France" Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву заявникові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги, зазначені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2019 року про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Оператор газорозподільчої системи «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаззбут», в якій одночасно зазначив, що спір про захист прав споживачів.

Ухвалою Шевечнківського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем при зверненні до суду із позовом заявлені вимоги до двох відповідачів, проте з матеріалів позову не можливо встановити, яка вимога заявлена до якого відповідача. З позовної заяви неможливо встановити ким із відповідачів яке саме право позивача порушено.

Крім того, в резолютивній частині ухвали позивача зобов`язано сплатити судовий збір.

Копію ухвали від 23 серпня 2019 року ОСОБА_1 отримав 06.09.2019.

Ухвалою Шевечнківського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного висновку.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із позовом про захист прав споживача послуг з надання споживчого газу.

Суд першої інстанції безпідставно поклав на ОСОБА_1 , який звернувся до суду за захистом прав споживача, обов`язок зі сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У статті 5 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що стаття 5 Закону України "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України "Про захист прав споживачів").

Відповідно до статті 10 Закону України "Про судовий збір" у частині третій статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 7, ст. 84) слова "державного мита" замінені словами "судового збору".

Отже, при прийнятті Закону України "Про судовий збір" законодавець передбачив можливість застосування Закону України "Про захист прав споживачів" при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Таким чином, порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Аналогічний висновок викладений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції в ухвалі від 23 серпня 2019 року зазначив, що позивачем при зверненні до суду із позовом заявлені вимоги до двох відповідачів, проте з матеріалів позову не можливо встановити, яка вимога заявлена до якого відповідача. З позовної заяви неможливо встановити ким із відповідачів яке саме право позивача порушено.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що перевірку обґрунтованості заявлених вимог та способу захисту порушеного права, визначення складу учасників справі суд має здійснювати в ході розгляду.

Зазначені судом першої інстанції вимоги до змісту позовної заяви зводяться до покладення на позивача обов`язку доводити на стадії пред`явлення позову належність відповідачів, обов`язку дати детальну інформацію щодо різних аспектів та характеристик предмету спору, що законом не передбачено, оскільки ці питання можливо з`ясувати на відповідних стадіях розгляду справи після відкриття провадження у справі.

Залишаючи позовну заяву без руху та, в подальшому, визнаючи її неподаною і повертаючи, суд не звернув уваги на вищезазначене та помилково повернув позовну заяву з підстав несплати судового збору, в той час як ОСОБА_1 є споживачем послуг та відповідно до положень ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" є звільненим від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2019 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді: