ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3292/19 Справа № 215/2967/18 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М.І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року, ухваленого суддею Коноваленком М.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кірієнко І.М. та просила суд визнати недійсним договір дарування від 08.06.2018 житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кірієнко І.М. реєстраційний № 996.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що заочним рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2016 задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № М014/03-03/240 від 19.05.2008. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у сумі 33139,47 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.02.2016 складає 889985,72 грн.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2017 замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_1

Головним державним виконавцем Криворізького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області від 31.08.2017 прийнято постанови про відкриття виконавчого провадження № 54604848 з виконання виконавчого листа № 215/1492/16-ц та накладено арешту на майно ОСОБА_3 , а саме: квартиру, реєстраційний номер 15945867, за адресою АДРЕСА_2 ; житловий будинок з господарчими спорудами, реєстраційний номер 110, за адресою АДРЕСА_1 ; 1/3 частину нежитлового приміщення, реєстраційний номер 11118513, за адресою АДРЕСА_3 .

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено частково, заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2016 скасовано та ухвалене нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № М014/03-03/240 від 19.05.2008 у розмірі 33139,47 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.02.2016 складає 889985,72 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 133349,79 грн.

Головним державним виконавцем Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг у Дніпропетровській області від 05.06.2018 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 54604848 у зв`язку зі скасуванням заочного рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2016, припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 13.08.2018 представнику позивача ОСОБА_1 виданий виконавчий лист на підставі постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 у справі № 215/1492/16-ц.

З інформаційної довідки № 12983694 від 05.07.2018 позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 08.06.2018 укладений договір дарування відповідно до умов якого, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар об`єкт нерухомості - житловий будинок з господарчими спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Цей договір було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кірієнко І.М. за реєстровий № 996.

Посилаючись на ст.ст. 202, 203, 215, 234, 717 ЦК України ОСОБА_1 вважає, що укладення оспорюваного договору дарування порушило її права як стягувача, спірний договір є фіктивним, тому просила визнати його недійсним.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку з господарчими спорудами від 08 червня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кірієнко І.М. 08 червня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №996, за яким ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 352,40 грн. судового збору з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідачів ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначила, що справа розглянута у спрощеному позовному провадженні без урахування важливості вирішення спірного питання для відповідачів. Судом розглянуто справу без обов`язкового залучення органу опіки та піклування та врахування проживання у спірному домоволодінні неповнолітньої дитини. Висновок суду про фіктивність укладеної угоди та наявність зобов`язань перед позивачем недоведена.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник позивача ОСОБА_1 посилаючись, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачів ОСОБА_4 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила їх задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та видно з матеріалів справи, що заочним рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2016 задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № М014/03-03/240 від 19.05.2008. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом у сумі 33139,47 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.02.2016 складає 889985,72 грн, а також судовий збір у сумі 133349,79 грн.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2017 замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_1

Головним державним виконавцем Криворізького районного відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровській області 31.08.2017 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 54604848 з виконання виконавчого листа № 215/1492/16-ц виданого Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 33139 доларів 47 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.02.2016 складає 889985,72 грн.

Також, цього ж дня 31.08.2017 державним виконавцем прийнято постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_3 , а саме на квартиру, реєстраційний номер 15945867, за адресою АДРЕСА_2 ; житловий будинок з господарчими спорудами, реєстраційний номер 110, за адресою АДРЕСА_1 ; 1/3 частину нежитлового приміщення, реєстраційний номер 11118513, за адресою АДРЕСА_3 .

Постановою державного виконавця від 12.10.2017 передано виконавче провадження до Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для подальшого примусового виконання.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 у справі № 215/1492/16-ц задоволено частково апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . Заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2016 скасовано та ухвалене нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № М014/03-03/240 від 19.05.2008 у розмірі 33139,47 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.02.2016 складає 889985,72 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 133349,79 грн.

Головним державним виконавцем Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг у Дніпропетровській області прийнято постанову від 05.06.2018 про закінчення виконавчого провадження № 54604848, припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 у справі № 215/1492/16-ц. позивачу виданий виконавчий лист 13.08.2018.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, ОСОБА_1 , як стягувач, посилалась на те, що оскарженою угодою порушені її права, як стягувача на задоволення вимог за рахунок відчуженого за спірною угодою майна під час проведення примусового виконання рішення суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з порушення права позивача, як стягувача реалізувати своє право на задоволення вимог за рахунок спірного майна під час виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч.1ст.718 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (ч.1 ст.722 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 послалась на фіктивність укладеного між відповідачами договору дарування.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином; фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення правочину лише для виду повинна бути властива діям обох сторін. Якщо одна сторона діяла лише для виду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки цього правочину. Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 21.01.2015 у справі №6-197цс14.

Для визнання правочину фіктивним суд повинен встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.ч. 1,5 ст.203 ЦК України, що за правилами ст.215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст.234 ЦК України (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 19.10.2016 у справі № 6-1873цс16).

Як роз`яснено у п.п. 7, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом; особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

ЦК України не містить визначення поняття «заінтересована особа» в контексті вимог про визнання правочину недійсними, а тому питання належного позивача у кожному конкретному випадку є оціночним, у зв`язку з чим слід враховувати те, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, зокрема, що у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені та така особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції чи віндикації.

Обґрунтовуючи свою заінтересованість у результатах оспорювання вказаного вище договору дарування, позивач посилалась на те, що зазначеним правочином порушуються її права стягувача боргу на її користь з ОСОБА_3 , оскільки за рахунок можливе звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом оскаржуваного договору дарування. Суд вважає ці доводи позивача обґрунтованими, оскільки після набрання законної сили постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018, якою скасовано заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2016 та ухвалене нове рішення, яким стягнута з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» сума грошових коштів, за клопотанням позивача можлива заміна стягувача у виданому 13.08.2018 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження в порядку ч.5 ст.442 ЦПК України з огляду на те, що відповідно до ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2017, залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 суд першої інстанції послався на наявність доказів переходу до ОСОБА_1 права вимоги за кредитним договором № М014/03-03/240 від 19.05.2008. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 встановлено, що згідно матеріалів справи, 29.06.2017 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (первісний кредитор) відступило за плату ПАТ «Юнекс Банк» (новому кредитору), належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі (№М014/03-03/240 від 19.05.2008 на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/239 від 19.05.2008, який укладено між ВАТ Райффайзен банк Аваль та боржником ОСОБА_3 та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Згідно акту приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 29.06.2017 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передав, а ПАТ «Юнекс Банк» прийняло, зокрема документи судового та/або виконавчого провадження пов`язаного з правом вимоги за кредитним договором № М014/03-03/240 від 19.05.2008 на основі Генеральної кредитної угоди №М014/03-03/239 від 19.05.2008 за домовленістю. 29.06.2017 ПАТ «Юнекс Банк» (кредитор) відступає за плату ТОВ «Стандард фінанс групп» (новому кредитору) належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону у кредитному договорі (№ М014/03-03/240 від 19.05.2008 на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/239 від 19.05.2008, який укладено між ВАТ Райффайзен банк Аваль та ОСОБА_5 та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Згідно акту приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 29.06.2017 ПАТ «Юнекс Банк» передав, а ТОВ «Стандард фінанс групп» прийняло, зокрема документи судового та/або виконавчого провадження пов`язаного з правом вимоги за кредитним договором № М014/03-03/240 від 19.05.2008 на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/239 від 19.05.2008. 29.06.2017 було укладено договір відступлення права вимоги №29-06/17, згідно умов якого ТОВ «Стандард Фінанс Групп» (кредитор) відступило за плату ОСОБА_1 (новому кредитору) належні йому права вимоги за кредитним договором (№ М014/03-03/240 від 19.05.2008 на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/239 від 19.05.2008, який укладено між ВАТ Райффайзен банк Аваль та боржником ОСОБА_3 , разом з додатками, а також додаткові угоди/договори до нього. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідклично та без можливості зворотного відступлення (викупу) (п.2.1.-2.2.). Згідно акта приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 29.06.2017 ТОВ «Стандард фінанс групп» передало, а ОСОБА_1 прийняла, зокрема документи судового та/або виконавчого провадження пов`язаного з правом вимоги за кредитним договором № М014/03-03/240 від 19.05.2008 на основі Генеральної кредитної угоди № М014/03-03/239 від 19.05.2008. За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду Дніпропетровської області погодилась із висновком суду першої інстанції, що відбулось правонаступництво у матеріальних правовідносинах пов`язаних з правом вимоги ОСОБА_1 за кредитним договором № М014/03-03/240 від 19.05.2008 р. , та до неї перейшов статус стягувача згідно змісту статей 512, 514 ЦК України. Зазначені обставини встановлені рішеннями судів у цивільній справі, що набрали законної сили, є преюдиційними і тому в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи, у якій бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини - ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 з ухваленням постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 не втратила статус стягувача у відповідних матеріальних правовідносинах і тому її права та законні інтереси стягувача порушені оскаржуваним договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В порядку ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: