КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №372/1760/18-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом, де просило стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом, яка, станом на 30 травня 2018 року, складає 33 852,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 289,51 грн., 13 852,09 грн. - проценти, заборгованість по пені - 13 622,42 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. ( фіксована ставка ), 1 588, грн. ( процентна складова ).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 червня 2010 року між сторонами у справі був укладений договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 900 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Окрім цього, вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, що складає між нею та банком кредитний договір, який підтверджується підписом у заяві.

Відповідач на час укладення кредитної угоди дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Однак, відповідач не виконує належним чином умов укладеного правочину, що спричинило виникнення зазначеної заборгованості.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 листопада 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 червня 2010 року в розмірі 33 852,22 грн., що станом на 30 травня 2018 року складається заборгованості за кредитом в розмірі 4 289,51 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13 852,09 грн., заборгованості за пеню, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 13 622,42 грн., штрафу ( фіксована частина ) в розмірі 500 грн., штрафу ( процентна складова ) в розмірі 1 588,20 грн. та судові витрати в розмірі 1 762 грн., а всього стягнути 35 614,22 грн.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання, на нього в судовому порядку слід покласти обов`язок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів.

Враховуючи викла ден е суд вважає звернення позивача правомірним, відповідач переконливих заперечень на позов не подала, доводи позивача не спростувала, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 24 червня 2010 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_1 підписала анкету-заяву ( а.с. 48 ).

Ця заява, разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, із якими вона ознайомлена, як зазначено у заяві, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг ( там же ).

Також, між сторонами підписано довідку про умови кредитування, відповідно до якої базова відсоткова ставка становить 2,5 відсотка в місяць та погоджено, що в разі несвоєчасного погашення заборгованості відповідачу буде нарахована пеня за кожний день прострочення в розмірі базової відсоткової ставки поділеної на 30 і одного відсотку від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць ( а.с. 49 ).

Окрім цього, між ними погоджено розмір штрафу, зокрема, фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 5 відсотків від суми заборгованості по кредитному ліміту ( там же ).

Таким чином, за умовами правочину, відповідач отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с. 48, 49, 50-64 ).

Заборгованість відповідача за кредитом, станом на 30 травня 2018 року, складає 33 852,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 289,51 грн., 13 852,09 грн. - проценти, заборгованість по пені - 13 622,42 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. ( фіксована ставка ), 1 588, грн. ( процентна складова ), що підтверджується наданими розрахунками заборгованості ( а.с. 44-45, 46-47 ).

При цьому, 23 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом ( а.с. 2-4, 41-43 ).

На підтвердження заявлених позовних вимог надало зазначені докази по справі.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 листопада 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариствао Комерційний банк «Приватбанк» задоволено повністю ( а.с. 99-101 ).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 червня 2010 року в розмірі 33 852,22 грн., що станом на 30 травня 2018 року складається заборгованості за кредитом в розмірі 4 289,51 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13 852,09 грн., заборгованості за пеню, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 13 622,42 грн., штрафу ( фіксована частина ) в розмірі 500 грн., штрафу ( процентна складова ) в розмірі 1 588,20 грн. та судові витрати в розмірі 1 762 грн., а всього стягнути 35 614,22 грн. ( там же ).

Вирішуючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 суд другої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до переконання, що матеріалами справи підтверджується факт одержання відповідачем передбачених кредитним договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем та те, що відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання, на нього в судовому порядку слід покласти обов`язок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів.

При цьому, з точки зору другої інстанції, факт виконання позивачем своїх зобов`язань за правочином підтверджується наданими доказами, зокрема, анкетою-заявою б/н від 24 червня 2010 року, довідкою про умови кредитування, розрахунками заборгованості, випискою по рахунку, згідно яких вбачається, що відповідач отримала та користувалася кредитними коштами ( а.с. 44-45, 46-47, 48, 49, 162-191 ).

Будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину, заборгованість за кредитом у розмірі 4 289,51 грн., матеріали справи не містять і відповідач їх не надала ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції та не звернулася до суду з вимогами про визнання його недійсним.

Також, місцевий суд не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування заборгованості за вказаним правочином і таких не надала відповідач до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач повинна була довести ті обставини, на які б вона посилалася, як на підставу своїх заперечень.

Разом з тим, ОСОБА_1 не звільнена від обов`язку доказування за позовом згідно положень ст. 82 ЦПК України.

Відтак, на переконання апеляційного суду, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

А тому, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов кредитного договору.

Проте, апеляційний суд не погоджується з висновком місцевого суду в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, враховуючи наступне.

У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із ч. 3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У ч. 4 указаної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості ( а.с. 44 ), розмір процентної ставки за користування кредитними коштами становив, станом на 28 липня 2010 року - 30%, 01 вересня 2014 року - 34,8%, 01 квітня 2015 року - 43,20%.

Однак, будь-яких належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів у відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України про письмове повідомлення відповідача щодо зміни процентної ставки матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не дотримано порядку збільшення процентної ставки відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України, апеляційний суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість по процентах, що нараховані лише за період з 28 липня 2010 року по 05 квітня 2014 року в розмірі 30%.

Тоді як, в зазначений період заборгованості по процентах не нараховано ( а.с. 44 ), а відтак, на переконання апеляційного суду, позовні вимоги про стягнення процентів в розмірі 13 852,09 грн. слід залишити без задоволення.

Окрім цього, як вбачається з п. 2.1.1.7.6. умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніжна 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору ( а.с. 49, 59зв. ).

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. умов надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту ( а.с. 49, 61 ).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу була нарахована пеня в розмірі 13 622,42 грн. і штраф в розмірі 2 088,22 ( 500 + 1 588,20 ) грн., через несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, за одне й теж порушення ( порушення строків сплати заборгованості ) кредитним договором передбачено два види стягнення і штраф і пеня, що є неприпустимим.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

А тому, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, помилково прийшов до переконання про задоволення цих вимог, оскільки, враховуючи викладене, вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 2 088,22 грн. ( 500 грн., фіксована частина штрафу + 1 588,20 грн., процентна складова штрафу ) є необґрунтованими, а в їх задоволенні слід відмовити.

Окрім цього, щодо розміру пені, яка відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, то з огляду на вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, де зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені ( неустойки ), в даному випадку, до розміру заборгованості за тілом кредиту - 4 289,51 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 204, 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо задоволення позовних вимог в повному розмірі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду, знайшли своє часткове підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду у встановленій апеляційним судом частині підлягає скасуванню із ухваленням за вказаними вимогами нового судового рішення про залишення без задоволення вимог щодо стягнення процентів, штрафів та часткове задоволення позову про стягнення пені у відповідності до ст. 376 ЦПК Українита названих положень матеріального і процесуального права за їх обґрунтованістю та доведеністю у зазначеній апеляційним судом частині.

Доводи відзиву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на апеляцій скаргу ( а.с. 155-158 ), зокрема, про те, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заявки, відповідач користувалася кредитним коштами, відповідач порушує свої зобов`язання за даним договором, з точки зору другої інстанції та в силу викладеного, є належною правовою підставою для задоволення позовних вимог у визначеній апеляційним судом частині.

Окрім цього, апеляційний суд, вважає за необхідне відповідно до ст. 127 ЦПК України продовжити строк для його ( відзиву ) подачі, що встановлений ухвалою Київського апеляційного суду від 15 липня 2019 року ( а.с. 151-151 ), оскільки товариство не мало можливості його своєчасно подати.

У відповідності до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відповідач, як інвалід другої групи, звільнена від сплати судового збору, а тому рішення і в цій частині підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині стягнення процентів, пені, штрафів, судового збору скасувати та ухвалити нове судове рішення та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 289,51 грн., пеню - 4 289,51 грн.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко