ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8564/18Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/783/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

з участю секретаря - Чукля Д.І.

з участю ОСОБА_1 адвоката Гонта М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року (головуючий суддя Сливка Л.М., повний текст рішення складено 27 вересня 2018 рку) у цивільній справі № 607/8564/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 95144 грн.

Позовна заява мотивована тим, що вони будучи подружжям, жителями м Чернігів у жовтні 2017 року в мережі інтернет знайшли інформацію щодо продажу у м. Тернополі дивана, який вирішили купити. Після його огляду їхньою знайомою, що проживає у м. Тернопіль та узгодження по телефону із продавцем ціни, 23 листопада 2017 року ним ОСОБА_2 з банківської картки було перераховано 30000 грн,, ОСОБА_3 через касу відділення Ощадбанку в м.Чернігові 45144 грн і 20000 грн через термінал. Особа, яка передала номер платіжної картки помилково чи навмисно вказала номер не продавця а відповідача. У телефонній розмові остання визнала факт отримання коштів, однак повертати їх відмовилась, оскільки гроші віддала своїй сусідці.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 95144 (девяносто пять тисяч сто сорок чотири) гривень безпідставно набутих грошових коштів, в рівних частках по 47572 гривні.

Стягнуто із ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 1409 (одну тисячу чотириста девять) гривень 60 коп. судового збору, в рівних частках по 704,80 гривень.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, судом поверхнево встановлено обставини справи, згідно судового рішення, судом взято до уваги докази які є не належними і не допустимими.

Позивачами долучено документи, які на їх думку підтверджують перерахування коштів відповідачу. Однак з долучених документів не вбачається, хто саме перераховував кошти і кому.

Суми, зазначені в долучених позивачами документах, не підтверджують заявлені вимоги.

Як вбачається з рішення суду, з карткового рахунку ОСОБА_3 було сплачено 45144,00 грн. і 20000,00 грн. за допомогою банківського терміналу.

Порядок допустимості доказів визначається ч.2 ст.78 ЦПК України, яка визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки, предметом розгляду справи є встановлення факту перерахування коштів і їх безпідставне зберігання, доводи позивачів базуються на твердженнях щодо проведення банківських та господарських операцій, відтак єдино допустимими доказами є первинні бухгалтерські документи, згідно приписів ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Долучені позивачами документи не є первинними бухгалтерськими документами відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які підтверджують фінансову операцію.

Отже, судом першої інстанції не вірно оцінено документи, долучені позивачами на підтвердження проведення фінансової операції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що до даних правовідносин не може застосовуватись правила бухгалтерських операцій так як це не розрахунки на підставі правочинів і до помилкового перерахування коштів не можуть бути застосовані правила бухгалтерських операцій. Це не господарська операція і жодних бухгалтерських документів не могло оформлятись в принципі. Отримання цих коштів відповідач не заперечує і намагається судовою тяганиною продовжити час користування привласненими чужими коштами, чим імовірно скоює кримінальний злочин.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та пояснила, що 23 листопада 2017 року на прохання її сусідки ОСОБА_4 , повідомила свій номер зарплатної картки та дозволила її знайомим із м Чернігів перерахувати кошти на її рахунок для придбання дивану. Цього ж дня на рахунок надійшли кошти в сумі більше 95000 грн, які нею надано сусідці ОСОБА_4 Приблизно через півтора місяцї за наслідками перевірки факту отримання нею надісланих коштів, службою безпеки банку було опитано ОСОБА_4 , яка підтвердила факт отримання грошей, про що написала розписку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 , без достатньої на те правової підстави зберігає у себе грошові кошти позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в сумі 95144 гривень.

З таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 76 цього Кодексу встановлює, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Встановлено, що суд справу розглянув у відсутності відповідачки ОСОБА_5 , її пояснення з приводу предявлення до неї позову у справі відсутні; докази, які б стверджували про збереження відповідачкою без достатньої на те правової підстави грошових коштів позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в сумі 95144 гривень позивачами не надано, висновок суду про збереження відповідачкою без достатньої на те правової підстави коштів грунтується лише на обставинах, зазначених у позовній заяві, які судом не перевірені.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обгрунтованим.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у жовтні 2017 року ОСОБА_1 на прохання ОСОБА_4 дозволила її знайомим із м. Чернігів позивачам у справі перерахувати на її рахунок гроші для придбання ними дивану.

23 листопада 2017 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перерахували на належний відповідачу ОСОБА_1 рахунок гроші, які остання цього ж дня віддала ОСОБА_4 .

Дані обставини стверджуються показаннями свідка ОСОБА_4 та розпискою ОСОБА_4 від 15 січня 2018 року, показаннями свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що при перевірці за скаргою факту отримання відповідачкою 96036 грн., зясовано, що отримані 23 листопада 2017 року на її рахунок кошти, вона цього ж дня віддала їх сусідці ОСОБА_4 для придбання меблів її знайомими.

Таким чином встановлено, що твердження позивачів про збереження відповідачкою без достатньої правової підстави їх коштів є безпідставними, а тому колегія суддів вважає, що їх позовні вимоги є безпідставні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 95144 грн. відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 сплачений за перегляд справи в суді апеляційної інстанції судовий збір в сумі 2115 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2019 року.

Головуючий : Ходоровський М.В.

Судді : Бершадська Г.В.

Гірський Б.О.