Ухвала

Іменем України

31 січня 2019 року

місто Київ

справа № 611/791/18

провадження № 61-48519ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усик Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СТАРТ»,

розглянув касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРТ» на ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області у складі судді Коптєва Ю. А. та постанову Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Маміної О. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Барвінківського районного суду Харківської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРТ» (далі - СГТОВ «СТАРТ») про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року відкрито провадження у справі.

СГТОВ «СТАРТ» звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційного скаргою на ухвалу суду першої інстанції з підстав недотримання правил підсудності.

Постановою Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року ухвалу

Барвінківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду обґрунтовувалась тим, що предметом спірних правовідносин є договір про внесення змін до договору оренди землі, тобто спір виник з приводу користування нерухомим майном. Предметом оспорюваного договору є земельна ділянка, що знаходиться на території Іллічівської сільської ради Барвінківського району Харківської області. За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що справа підлягає розгляду саме Барвінківським районним судом Харківської області за правилами виключної підсудності, відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року до Верховного Суду засобами поштового зв'язку, СГТОВ «СТАРТ» просило скасувати ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, справу направити до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за встановленою підсудністю.

СГТОВ «СТАРТ» зазначає, що предметом позову не є нерухоме майно, а лише оспорювання вчиненого правочину, яким внесено зміни до основного договору, який позивачем не оспорюється. На переконання заявника, зазначений позов повинен бути пред'явлений за місцезнаходженням юридичної особи, а саме до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, відповідно до вимог частини другої статті 27 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року касаційну скаргу заявників залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання

У січні 2019 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

За правилом частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення зазначеного спору.

Відповідно до загального правила частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно зі спеціальним правилом, викладеним у частині першій статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до переліку позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, відносяться, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Судами встановлено, що у серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до СГТОВ «СТАРТ» про визнання недійсним договору від 17 червня 2014 року про внесення змін до договору оренди землі від 20 червня 2006 року, укладений між ОСОБА_5 та СТОВ «СТАРТ».

За таких обставин, правочин про внесення змін до договору оренди землі, так само як й сам договір, є правочином, укладеним щодо нерухомого майна, а отже, спори, що виникають з приводу визнання його недійсним, підлягають вирішенню судом за правилами виключної підсудності.

Таким чином, оскільки предметом оспорюваного договору є земельна ділянка, територіально розташована в Іллічівській сільській раді Барвінківського району Харківською області, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що зазначена справа підсудна Барвінківському районному суду Харківської області.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРТ» на ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРТ» про визнання правочину недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик