Провадження № 2/521/3504/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Бобуйок І.А.,
секретаря судового засідання Бендери О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просила суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись на такі обставини.
28 листопада 2018 року ОСОБА_4 подарувала та безоплатно передала у власність, а ОСОБА_1 прийняла в дар 240/1000 (двісті сорок тисячних) часток квартири АДРЕСА_3 , житловою площею 60.1 кв.м., загальною площею 90,4 кв.м., що підтверджується договором дарування за р. № 1814, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко О.І. Право власності на дану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2018 р. за інд. № 147245172.
Позивачка зазначає, що квартирі і по сьогоднішній день зареєстровано місце проживання членів сім`ї колишньої власниці, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою № 4112 (випискою з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 27 грудня 2018 року.
Позивачка зазначає, що 24 червня 2019 року сусідкою ОСОБА_5 складено акт, засвідчений Комунальним підприємством ЖКС «ЧЕРЬОМУШКИ», про те, що відповідачі фактично не проживають за даною адресою з травня 2018 року.
Згідно позовної заяви, на сьогоднішній день ОСОБА_1 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , самостійно сплачує комунальні послуги, витрати по утриманню житла. Місце перебування відповідачів позивачці не відомо, засобів зв`язку з ними не має. Однак, їх реєстрація у належній ОСОБА_1 квартирі створює перешкоди у реалізації в повній мірі її прав щодо володіння, користування та розпорядження майном.
Оскільки, реєстрація місця проживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_4 /1000 АДРЕСА_5 ) часток якої належать ОСОБА_1 , створює позивачці перешкоди у реалізації в повній мірі її власності. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мешкають за вказаною адресою, але добровільно не знімаються з місця реєстрації, позивачка просить суд визнати їх такими, що втратили право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
В судове засідання ОСОБА_6 адвокат Слободенюк Г.Л. не з`явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримувала.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідно до 28 листопада 2018 року ОСОБА_4 подарувала та безоплатно передала у власність, а ОСОБА_1 прийняла в дар 240/1000 (двісті сорок тисячних) часток квартири АДРЕСА_3 , житловою площею 60.1 кв.м., загальною площею 90,4 кв.м., що підтверджується договором дарування за р. № 1814, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко О.І.(а.с. 6-7).
Право власності на дану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2018 р. за інд. № 147245172 (а.с. 8).
Відповідно до відповіді Відділу адресно довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (Вхід. № ЕП 6334 від 09.07.2019 року) на запит Малиновського районного суду м. Одеси відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 22.02.1998 року (а.с.20).
Відповідно до відповіді Відділу адресно довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (Вхід. № ЕП 6334 від 09.07.2019 року) на запит Малиновського районного суду м. Одеси відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 05.11.1999 року (а.с.21).
Отже, судом встановлено, що квартирі мають зареєстровано місце проживання члени сім`ї колишньої власниці, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що, підтверджується довідкою № 4112 (випискою з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 27 грудня 2018 року (а.с 9).
Судом встановлено, що 24 червня 2019 року сусідкою ОСОБА_5 складено акт, засвідчений Комунальним підприємством ЖКС «ЧЕРЬОМУШКИ», про те, що ОСОБА_7 , та ОСОБА_2 фактично не проживають за даною адресою з травня 2018 року (а.с.10).
Факт не проживання відповідачів за вказаною адресою, також, підтверджується:
- актом про не проживання від сусідки ОСОБА_8 від 31.08.2019, що завірений начальником ділянки №3 - ОСОБА_9 . ОСОБА_10 ;
- актом про не проживання від сусідки ОСОБА_8 від 30.09.2019, що завірений начальником ділянки №3 - ОСОБА_9 . ОСОБА_10 ;
- актом про не проживання від сусідки ОСОБА_8 від 28.10.2019, що завірений начальником ділянки №3 - ОСОБА_9 . ОСОБА_10 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , самостійно сплачує комунальні послуги, витрати по утриманню житла. Місце перебування відповідачів позивачці не відомо, засобів зв`язку з ними не має. Однак, їх реєстрація у належній ОСОБА_1 квартирі створює перешкоди у реалізації в повній мірі її прав щодо володіння, користування та розпорядження майном. Своїх речей у квартирі позивачки відповідачі не мають, вселитися спроб не чинили, але зніматися з реєстраційного обліку добровільно не бажають.
Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено,- що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю.
Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
За змістом Закону, місце проживання - це житло, у якому особа проживає строком більше шести місяців на рік (це єдине, чим відрізняє закон місце проживання від місця перебування).Отже, немає підстав стверджувати, що зняття з реєстрації особи, яка фактично не проживає за адресою своєї реєстрації, але добровільно не виконує закон та не змінює місце своєї реєстрації, може свідчити чи може спричинити порушення її прав та свобод. Наявність чи відсутність реєстрації не впливає на право власності, адже зняття з реєстрації особи ніяк не впливає на її право власності, не може обмежити її право користування, володіння та розпорядження житлом. Крім того, співвласник житла може в будь-який момент поновити свою реєстрацію у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.
Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.
Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, докази, підтверджуючі не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 .
Суд звертає увагу відповідача, що зняття з реєстрації особи, яка фактично не проживає за адресою своєї реєстрації, але добровільно не виконує закон та не змінює місце своєї реєстрації, може свідчити чи може спричинити порушення її прав та свобод. Наявність чи відсутність реєстрації не впливає на право власності, адже зняття з реєстрації особи ніяк не впливає на її право власності, не може обмежити її право користування, володіння та розпорядження житлом. Крім того, співвласник житла може в будь-який момент поновити свою реєстрацію у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.
Згідно ч.ч.1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачки, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 72 ЖК УРСР, ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 16, 29, 310, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 267, 280, 282, 352 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) такими, що втратили право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
С У Д Д Я: І.А. Бобуйок