Ухвала

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 520/15161/17

провадження № 61-12395 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кривцової Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 липня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Власник-2004», третя особа - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про ліквідацію юридичної особи,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року до Верховного Суду, засобами поштового зв`язку, надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 липня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року у вказаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2019 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У серпні 2019 року до Верховного Суду, засобами поштового зв`язку, від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга (у новій редакції) та клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Частиною другою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарженнязаявник зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови отримала поштою 29 травня 2019 року, проте доказів отримання повного тексту судового рішення не надає.

Повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16 квітня 2019 року, а касаційну скаргу на вказане судове рішення подано 21 червня 2019 року (згідно штрих-коду на конверті), тобто після спливу більше двох місяців з дня складення повного тексту указаного судового рішення.

Також, заявник не надав будь-яких належних та допустимих доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення.

Згідно із частиною третьою статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені у клопотанні про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарженняпідстави можна буде вважати поважними, у разі надання належних доказів отримання повного тексту постанови Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, а саме поштового конверту (із штрих-кодом) або виписки з поштового відділення про отримання 29 травня 2019 року оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Також, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, заявник просить звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги, з посиланням на те, що має скрутне матеріальне становище, є пенсіонером за віком, інвалідом ІІІ групи, самотньою матір`ю дитини інваліда з дитинства ІІ групи.

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що відсутні підстави звільняти ОСОБА_1 від сплати судового збору, з огляду на таке.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення відсплати судового збору, суд бере до уваги, що наведені заявником доводи не підтверджені належними доказами, які б свідчили про неможливість сплати судового збору, зокрема доказів про доходи чи їх відсутність за 2018 рік, оскільки заявником надані лише дані про пенсію за інвалідністю за січень - грудень 2018 року та не надано доказів про відсутність інших джерел доходу, які б підтверджувалися відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за чотири квартали 2018 року.

Також вказувала на те, що є самотньою матір`ю дитини ОСОБА_2 інваліда з дитинства ІІ групи, однак згідно з довідкою Другого відділу реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси №260-62 від 13 листопада 2004 року датою народження ОСОБА_2 визначено ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотання відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справах за таких умов, якщо позивачами є одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину - інваліда та члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї.

Враховуючи наведене, заявник не відноситься до категорії осіб які відповідно до пункту 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору.

Також, відповідно до Закону України «Про судовий збір» не звільняються від сплати судового збору інваліди ІІІ групи, про що заявник зазначає в клопотанні.

Констатація заявником скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Водночас, заявник не позбавлений права заявити клопотання про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, при цьому подавши докази, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його сумарного річного доходу за 2018 рік.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Керуючись статтями 185, 390, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 липня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 16 жовтня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Кривцова