Ухвала

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 755/1228/17

провадження № 61-647ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Старкпром», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна, ОСОБА_3, про скасування запису в державному реєстрі та визнання недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку 29 грудня 2018 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року.

На підставі касаційної скарги ОСОБА_1 не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження. Оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена 21 листопада 2018 року, повне судове рішення було складено 23 листопада 2018 року. Касаційна скарга ОСОБА_1 здана до поштового відділення 29 грудня 2018 року, що підтверджується відповідною відміткою на поштовому конверті. Тобто з пропущенням передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження, з урахуванням вихідних та святкових днів, було 26 грудня 2018 року.

У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що постанова апеляційного суду на її адресу не направлялася, а повний текст оскаржуваного рішення вона отримала лише 27 грудня 2018 року безпосередньо в приміщенні Київського апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Однак, вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки ОСОБА_1 на підтвердження вказаних обставин не надає будь-яких належних доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення (довідка суду, тощо). Окрім цього, ОСОБА_1 не надає будь-яких належних доказів отримання нею оскарженого рішення 27 грудня 2018 року.

На підставі викладеного, згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу, має право звернутися до суду касаційної інстанції зі заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку та подавши відповідні докази.

Керуючись статтями 260, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат