АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2019 року

м. Чернівці

Справа № 717/1807/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Владичана А.І.

секретар Вовкун Н.Ю.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Телешман О.В.

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь 173055 в рахунок відшкодування майнової шкоди та 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 посилався на те, що 15 березня 2017 року о 19 годині 05 хвилин на автомобільній дорозі «Житомир-Чернівці» сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю ОСОБА_2 , яка, керуючи автомобілем марки «AUDI ALLROAD», номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху України, виїхала на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення із автомобілем марки „RENAULT DUSTER", номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач.

У результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Зазначав, що внаслідок винних дій ОСОБА_2 йому завдано майнову шкоду у розмірі 173055 гривень.

Також йому завдано моральну шкоду, розмір якої оцінює у 10 000 гривень, яку він вважає достатньою та справедливою компенсацією за перенесені у зв`язку із пошкодженням його автомобіля переживання та порушення його нормальних життєвих зв`язків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 173055 гривень 30 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Суд виходив з того, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, останньому було завдано майнову шкоду в розмірі 173055 гривень 30 копійок.

В частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції, врахувавши характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку із пошкодження його автомобіля, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, ступінь вини відповідача та з урахуванням вимог розумності і справедливості дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 7000 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що з того моменту, коли власник пошкодженого автомобіля АТ «ТАСКОМБАНК» скористався своїм правом на звернення до страхової компанії з вимогою про відшкодування заподіяної шкоди, у ОСОБА_1 таке право припинилось.

Зазначає, що неможливо двічі компенсувати вартість однієї і тієї ж шкоди одночасно і власнику, і законному користувачу автомобіля, який було пошкоджено внаслідок ДТП.

Вважає, що вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача вказаних збитків є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди.

Зазначає про те, що чинним законодавством не передбачена можливість одночасно отримувати грошове відшкодування за умовами страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів та за умовами страхування КАСКО.

Посилається також на те, що в матеріалах справи містяться докази на підтвердження того, що після настання ДТП власнику пошкодженого автомобіля АТ «ТАСКОМБАНК» було відшкодовано матеріальну шкоду в повному обсязі.

Вказує, що висновок експерта від 12 грудня 2018 року № 94-11-18, покладений в основу рішення суду першої інстанції, є неналежним та недопустимим доказом розміру шкоди, заподіяної позивачу.

Щодо вимог в частині стягнення моральної шкоди, заявник вказує на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесених ним душевних страждань у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього зі сторони відповідача.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , подав відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Посилається на те, що аргументи ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Зазначає, що він хоч і не є власником рухомого майна, але має законне право володіння таким майном, а отже також має право вимагати відшкодування шкоди, завданої такому майну.

Звертає увагу на те, що на момент дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_1 керував автомобілем на підставі договору фінансового лізингу, а отже вказаний транспортний засіб перебував і перебуває в законному володінні позивача.

Вказує, що позивачем заявлено вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди поза межами ліміту відповідальності страховика, тобто про стягнення частини заподіяної шкоди, яка не покрита страховим відшкодуванням.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 та товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (далі - ТзОВ «Український лізинговий фонд») 29 жовтня 2014 року уклали договір фінансового лізингу №3295-01/10/14-Н, предметом якого був автомобіль марки „RENAULT DUSTER", номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією даного договору (а.с. 93 т.1).

Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 володів та керував автомобілем марки „RENAULT DUSTER", державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого був ТзОВ «Український лізинговий фонд», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а. с. 17 т.1).

15 березня 2017 року о 19 годині 05 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «AUDI ALLROAD», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі «Житомир -Чернівці, виїхала на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення із автомобілем марки „RENAULT DUSTER", номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1

Автомобіль марки „RENAULT DUSTER", номерний знак НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень.

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 19 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні вказаної ДТП (а.с. 15-16 т.1).

Відповідно до висновку експерта № 94-11-18 від 12 грудня 2018 року ринкова вартість автомобіля „RENAULT DUSTER", державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент проведення експертизи, без врахування пошкоджень, отриманих у ДТП, яка відбулася 15 березня 2017 року, становить 336168 гривень 21 копійку. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП 15 березня 2017 року станом на момент проведення експертизи становить 273055 гривень 30 копійок. Виконувати відновлювальний ремонт автомобіля „RENAULT DUSTER", державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 15 березня 2017 року економічно доцільно (а.с. 20-38 т.1).

Вартість експертного дослідження становила 5200 гривень, що підтверджується розрахунковою квитанцією від 12 грудня 2018 року № 969328 (а.с. 63 т.1).

Судом також встановлено, що 17 березня 2017 року акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК») та ТзОВ «Український лізинговий фонд» уклали договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого АТ «ТАСКОМБАНК» набуло всі права та обов`язки ТзОВ «Український лізинговий фонд» за договором фінансового лізингу № 3295-01/10-14-н до Генерального договору фінансового лізингу № 3295 від 29 жовтня 2014 року, в тому числі і за договором Генерального добровільного страхування наземного транспорту №1-00 від 14 березня 2014 року.

Відповідно до пунктів 2.2,2.2.1 вищевказаного договору про відступлення права вимоги від 17 березня 2016 року, разом з відступленням прав за договорами фінансового лізингу, первісний кредитор передає новому кредитору транспортні засоби (права власності на транспортні засоби), що є предметами лізингу згідно договорів фінансового лізингу, перелік яких визначено в Додатку № 1 до договору. В дату відступлення прав вимоги прав за договорами фінансового лізингу, що передбачені пунктом 2.1 цього договору, новий кредитор набуває права власності, що оформлюється підписанням між сторонами Акту приймання-передачі предмету (-ів) лізинга (прав власності на предмет (-и) лізинга) за формою згідно Додатку № 2 до договору. Права власності на відповідні предмети лізингу переходять до нового кредитора після повної оплати новим кредитором первісному кредитору вартості (ціни) прав вимоги згідно п.3.1 договору. Усі права власності на вказані в цьому п.2.21 предмети лізингу передаються зі збереженням прав та обов`язків за відповідними договорами лізингу за новим кредитором в якості лізингодавця та відповідними боржниками в якості лізингоодержувача (а.с. 46-48 т.3).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у страховій компанії «Уніка» згідно з полісом № АІ9892299 (а.с.95 т.1).

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Український лізинговий фонд» була застрахована у страховій компанії «ВУСО» відповідно до Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту №1-00 від 14 березня 2014 року (а.с.90-104 т.2).

Відповідно до довідки страхової компанії «ВУСО» від 21 квітня 2017 року № 3137 вбачається, що розмір збитку, завданого внаслідок пошкодження застрахованого транспортного засобу „RENAULT DUSTER" становить 331 984 гривні 14 копійок, вартість придатних для використання залишків автомобіля складає 181 900 гривень, ринкова вартість вказаного транспортного засобу до моменту ДТП становила 279 727 гривень 40 копійок, страхова сума визначена в сумі 284 124 гривні, франшиза визначена в сумі 2 841 гривню 24 копійки, сума страхового відшкодування становить 99 382 гривні 76 копійок.

Страхова компанія «Уніка» виплатила страхове відшкодування в розмірі 98382 гривень 76 копійок в порядку регресу страховій компанії «ВУСО». Остання в свою чергу здійснила виплату страхового відшкодування по даному страховому випадку в розмірі 99382 гривень 76 копійок на реквізити АТ «ТАСКОМБАНК» за заявою ТзОВ «Український лізинговий фонд», що підтверджується письмовими поясненнями страхової компанії «ВУСО» від 26. Березня 2019 року №2168 (а.а.31-32 т.2), листом страхової компанії «ВУСО» від 12 березня 2019 року №1529 (а.с. 191 т.1), письмовими поясненнями АТ «ТАСКОМБАНК» від 19 березня 2019 року ( а.с. 80-81 т.2), копією страхового акту від 05 травня 2017 року №3596-02(а.с. 193 т.1) та копією платіжного доручення №9319 від 05 травня 2017 року (а.с. 192 т.1).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно з вини третіх осіб завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Отже спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі.

Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, як зазначено у частині 5 статті 1187 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанцї зробив висновки, які не відповідають обставини справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на час настання ДТП, власником транспортного засобу „RENAULT DUSTER", номерний знак НОМЕР_2 було ТОВ «Український лізинговий фонд», ОСОБА_1 був володільцем вказаного рухомого майна.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з пунктом 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Встановивши, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що він правомірно володів цим майном.

Проте апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як було встановлено судом, на момент вчинення адміністративного правопорушення цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у страховій компанії «Уніка» відповідно до полісу № АІ/9892299.

В той же самий час цивільно-правова відповідальність ТОВ «Український лізинговий фонд» була застрахована у страховій компанії «ВУСО» відповідно до Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту №1-00 від 14 березня 2014 року( далі - Договір).

Як передбачено пунктом 11.3 Договору страхувальник має право при настанні страхового випадку вимагати від страховика виплати страхового відшкодування згідно з умовами цього договору страхування.

Право отримувати страхові відшкодування у разі настання з предметом лізингу страхового випадку передбачено і частиною 5 Генерального договору фінансового лізингу № 3295 від 29 жовтня 2014 року.

Відповідно до пункту 6 Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту №1-00 від 14 березня 2014 року (далі - Договір), страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Повна загибель транспортного засобу - пошкодження (знищення) застрахованого транспортного засобу, внаслідок якого відсутня технічна можливість виконання ремонт-відновлювальних робіт, які забезпечують усунення пошкоджень, що виникли в результаті настання страхового випадку, або вартість відновлювального ремонту , розрахована відповідно до умов цього договору, перевищує 75% дійсної вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку.

Страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до пунктів 17.23,17.24 Договору у разі відмови страховика задовольнити заяву страхувальника про відмову від прав на застрахований ТЗ (або за відсутності такої заяви), розмір заподіяних збитків дорівнює ліміту відповідальності страховика по ТЗ на момент настання страхового випадку за вирахуванням вартості залишків, придатних для подальшого використання.

Вартість залишків, придатних для подальшого використання, визначається шляхом письмового погодження страхувальником запропонованої страховиком пропозиції або шляхом проведення інтернет-аукціону.

Розрахунок розміру страхового відшкодування при повній загибелі при цьому розраховується за наступною формулою:

СВ=СС-(ВПЗ+ФР), де

СВ- страхове відшкодування;

СС- страхова сума;

ВПЗ- вартість придатних залишків;

ФР - франшиза.

21 квітня 2017 року ТОВ «Експерт» було складено розрахунок вартості відновлювального ремонту № 765/1, з якого вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля марки RENAULT DUSTER, номерний знак НОМЕР_2 , становить 279 727 гривень 40 копійок, а середня вартість відновлювального ремонту становить 331 984 гривні 14 копійок (а.с.228-231 т.1).

Експерт дійшов висновку про те, що відновлення вказаного досліджуваного автомобіля з технічної точки зору є економічно недоцільним.

Також 13 квітня 2017 року ТОВ «Експерт» було складено розрахунок вартості технічно придатних залишків автомобіля RENAULT DUSTER, номерний знак НОМЕР_2 , з якого вбачається , що їх вартість становить 191 900 гривень ( а.с. 224-227 т.1).

Отже, вартість зазначеного автомобіля до ДТП була визначена в сумі 279 727 гривень 40 копійок, вартість після ДТП становить 191 900 гривень.

Страхова сума по Договору становить 284 124 гривні.

Франшиза 1% страхової суми становить 2 841 гривня 24 копійки.

Виходячи з наведеного, розмір страхового відшкодування, яке підлягало виплаті власнику пошкодженого автомобіля RENAULT DUSTER, номерний знак НОМЕР_2 , становив 99 382 гривні 76 копійок (згідно вищезазначеної формули: 284 124-( 181 900+2 841, 24)= 99 382,76).

Вказаний розрахунок узгоджується із розрахунком, який міститься в довідці Страхової компанії «ВУСО» від 21 квітня 2017 року №3137.

З листа ПАТ «Страхової компанії «ВУСО» від 12 березня 2019 року вбачається, що 05 травня 2017 року нею було виплачено АТ «ТАСКОМБАНК» як новому власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 99 382 гривні 76 копійок. Вказана виплата здійснювалась на реквізити АТ «ТАСКОМБАНК» за заявою ТОВ «Український лізинговий фонд».

Отже власник пошкодженого автомобіля „RENAULT DUSTER" номерний знак НОМЕР_2 , яким на момент ДТП було ТОВ «Український лізинговий фонд», скористався своїм правом на звернення до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування в рахунок відшкодування заподіяної йому шкоди.

Отже власнику автомобіля була відшкодована шкода заподіяна його пошкодженням в результаті вищевказаного ДТП.

Також безпідставною на думку апеляційного суду є вимога позивача про стягнення на його користь моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Згідно із частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього зі сторони відповідача, а тому підстави для задоволення вимоги позивача в цій частині відсутні.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що він має право вимоги до відповідача, як винної особи відшкодування завданої ним шкоди майнової шкоди в результаті пошкодження автомобіля, володільцем якого позивач був на момент ДТП.

Так, відповідно до правил статей 386, 395, 396 ЦК України право вимагати відшкодування шкоди, завданої майну мають власники та володільці такого майна

Проте право володіння чужим майном є похідним від права власності на таке майно.

Враховуючи, що власнику пошкодженого автомобіля була відшкодована майнова шкода, позовна вимога позивача про відшкодування такої шкоди є безпідставною.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 202/2423/16-ц.

Помилковими є доводи ОСОБА_1 про те, що АТ «ТАСКОМБАНК», як новому власнику автомобіля, в травні 2017 року була відшкодована майнова шкода не в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що узгоджуючи розмір страхового відшкодування ПАТ «Страхової компанії «ВУСО» та АТ «ТАСКОМБАНК» виходили з того, що розмір збитку, завданого внаслідок пошкодження застрахованого автомобіля марки „RENAULT DUSTER" становить 331 984 гривні 14 копійок, вартість придатних залишків автомобіля складає 181 900 гривень, ринкова вартість вказаного транспортного засобу до моменту ДТП становила 279 727 гривень 40 копійок, страхова сума визначена в сумі 284 124 гривні, франшиза визначена в сумі 2 841 гривню 24 копійки.

З матеріалів справи також вбачається, що АТ «ТАСКОМБАНК», як особа, майну якої завдано шкоди, після отримання страхового відшкодування в розмірі 99 382 гривні 76 копійок, не оспорювало таку суму страхової виплати та не зверталось до відповідача ОСОБА_2 з вимогою про відшкодування шкоди.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у позові.

З квитанції від 11 липня 2019 року №128 вбачається, що ОСОБА_2 за подання до суду апеляційної скарги сплатила судовий збір в сумі 3653 гривень 02 копійки (а.с.287 т.2), хоча у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, N 3674-VI повинна була сплатити судовий збір в сумі 2745 гривень 83 копійки.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 2745 гривень 83 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню 17 300 гривень 02 копійки на відшкодування судових витрат на правничу допомогу.

Понесення відповідачем ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу підтверджено наявними в матеріалах справи: договором про надання юридичної (правової) допомоги № 18/19 від 01 березня 2019 року, укладеним між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Кирилюк і партнери»; звітами (актом про надані послуги) від 13 серпня 2019 року № 1 та № 2 до вказаного договору про надання юридичної (правової) допомоги; квитанціями від 14 серпня 2019 року № ПН1817308 та № 0.0..1.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2019 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20045 (двадцять тисяч сорок п`ять ) гривень 83 копійки в рахунок відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 9 вересня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: А.І. Владичан

М.І. Кулянда