Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2466/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Леньо В.В.,

секретар судового засідання -Казимірська Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаним позовом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідо позивача- ОСОБА_4 .

Після його смерті, відкрилася спадщина в тому числі на спадковий житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадщину після смерті діда, прийняла рідна баба позивача- ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги, у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, однак така ІНФОРМАЦІЯ_2 -померла.

На випадок своєї смерті, ні дідо, ні баба позивача не залишили заповідального розпорядження.

Спадкоємцями першої черги до спадкового майна, що залишилося після смерті діда є тітка позивача-рідна донька спадкодавця-відповідачка ОСОБА_2 , яка спадщину за померлим своїм батьком ОСОБА_4 , не прийняла та від такої відмовилася, що також стверджується її письмовою, завіреною письмовою заявою, а також рідний батько позивача- ОСОБА_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 -помер.

Рідна сестра позивача-відповідачка ОСОБА_3 , спадщину не прийняла, не заперечує проти прийняття такою позивачем ОСОБА_1 в цілому.

Позивачем ОСОБА_1 спадщину, за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, прийнято оскільки він постійно проживав і залишається, проживати у спадковому житловому будинку, що підтверджується також відміткою про його зареєстроване місце проживання у внутрішньому паспорті.

Відповідно до виготовленого КП Виноградівським РБТІ Технічного паспорту від 30.07.2019 року та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» за №634 від 01.08.2019 року, з якої вбачається, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , рахується на за дідом позивача- ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виноградівською РДА, згідно до Розпорядження голови Виноградівської РДА від 21.10.2002 року за №548.

У зв`язку із втратою оригіналу вказаного свідоцтва, позивач подав відповідне оголошення до газети «Новини Виноградівщини» (копія додається).

У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до нотаріуса, для подачі документів на оформлення спадщини.

Однак нотаріусом позивачу ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що спадкодавцем не було проведено державної реєстрації права власності на спадковий житловий будинок, у зв`язку з чим позивач не зміг представити нотаріусу Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій.

Тому, у зв`язку із відсутністю вищезазначеного Витягу з реєстру прав власності на спадкове майно спадкодавця, нотаріусом позивачу було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.

Позивач ОСОБА_1 , про день, час і місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з"явився, однак подав до суду нотаріально посвідчену письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити (а.с.46).

Відповідач ОСОБА_2 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання не з`явилася, однак до суду подала нотаріально посвідчену письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого до неї позову визнає повністю (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_3 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання не з`явилася, однак до суду подала нотаріально посвідчену письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого до неї позову визнає повністю (а.с.48).

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідо позивача- ОСОБА_4 (а.с.5).

Після його смерті, відкрилася спадщина в тому числі на спадковий житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 ( а .с22).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадщину після смерті діда, прийняла рідна баба позивача- ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги, у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, однак така ІНФОРМАЦІЯ_2 -померла (а.с.6)

На випадок своєї смерті, ні дідо, ні баба позивача не залишили заповідального розпорядження.

Спадкоємцями першої черги до спадкового майна, що залишилося після смерті діда є тітка позивача-рідна донька спадкодавця-відповідачка ОСОБА_2 , яка спадщину за померлим своїм батьком ОСОБА_4 , не прийняла та від такої відмовилася, що також стверджується її письмовою, завіреною письмовою заявою (а.с.16), а також рідний батько позивача- ОСОБА_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 -помер (а.с.8)

Рідна сестра позивача-відповідачка ОСОБА_3 , спадщину не прийняла, не заперечує проти прийняття такою позивачем ОСОБА_1 в цілому.

Позивачем ОСОБА_1 спадщину, за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, прийнято оскільки він постійно проживав і залишається, проживати у спадковому житловому будинку, що підтверджується також відміткою про його зареєстроване місце проживання у внутрішньому паспорті (а.с.10 див зворот).

ВССУ в своєму узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив, що судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до виготовленого КП Виноградівським РБТІ Технічного паспорту від 30.07.2019 року (а.с.26-28) та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» за №634 від 01.08.2019 року (а.с.25), з якої вбачається, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , рахується на за дідом позивача- ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Виноградівською РДА, згідно до Розпорядження голови Виноградівської РДА від 21.10.2002 року за №548 (копії додаються).

У зв`язку із втратою оригіналу вказаного свідоцтва, позивач подав відповідне оголошення до газети «Новини Виноградівщини» (а.с.23).

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до нотаріуса, для подачі документів на оформлення спадщини.

Однак нотаріусом позивачу ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що спадкодавцем не було проведено державної реєстрації права власності на спадковий житловий будинок, у зв`язку з чим позивач не змігла представити нотаріусу Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій.

Так, дійсно у відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, Витяг з Реєстру прав власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Тому, у зв`язку із відсутністю вищезазначеного Витягу з реєстру прав власності на спадкове майно спадкодавця, нотаріусом позивачу було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду (а.с.24).

Так дійсно, згідно із вимогами статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.

З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об`єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України).

З урахуванням всього вищевикладеного, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо спадкового житлового будинку, позивач вважає, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачем права власності на спадковий житловий будинок в судовому порядку, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та свого права власності в позивача немає.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 376 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), право власності в цілому на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 94,4 кв.м. в тому числі житлова 62,1 кв. м.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті чи закриттям апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо