печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24 жовтня 2019 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Соколова О.М.

при секретарі судового засідання: Березовській К.А.,

справа № 757/16591/17-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про втрату права користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування квартири, посвідченого 04.02.1999 року державним нотаріусом Двадцятої Київської державної нотаріальної контори Біляєвим В.О. № Іу-92. Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача та зареєстрований у сказаній квартирі. Проте, як вказує позивач ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою з 2016 року, і місце його перебування позивачу не відоме. Відповідач не бере участі в утриманні квартири та оплаті житлово-комунальних послуг, усі витрати які нараховуються на відповідача, вимушена нести позивач. Також зазначає на вказану адресу приходять постійні вимоги, що стосуються майна та інтересів відповідача. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вимогою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування квартири, посвідченого 04.02.1999 року державним нотаріусом Двадцятої Київської державної нотаріальної контори Біляєвим В.О. № Іу-92.

Як вбачається з матеріалів, відповідач ОСОБА_2 є сином позивача та зареєстрований у сказаній квартирі. Проте, не проживає за вказаною адресою з 2016 року, і місце його перебування не відоме. Участі в утриманні квартири та оплаті житлово-комунальних послуг не бере, усі витрати які нараховуються на відповідача, сплачує позивач.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. ст. 150, 155 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистих потреб проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користуватися квартирою.

Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном.

Дослідивши вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги знайшли своє підтвердження, відповідач не проживає в квартирі з 2016 р., не несе витрат по утриманню житлового приміщення, власником якого є позивач, а тому вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.

Врховуючи викладене, керуючись ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 155 ЖК УРСР,.ст. 12, 19, 81, 141, 206, 258-259, 263-265, 273, 353 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 11.11.2019 року.

Суддя: О.М.Соколов