ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 664/2759/17

Номер провадження: 22-ц/819/1229/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Приходько Л.А.,

суддів: Бугрика В.В.,

Вейтас І.В.,

секретар Кутузова А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»(приватне),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне ), в інтересах якого діє адвокат Петрук Валерій Петрович, на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року у складі головуючого судді Бойка В.П., повний текст рішення виготовлено 20 травня 2019 року,

встановив:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) (далі АТ «Страхова група «ТАС») про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 березня 2015 року між ОСОБА_1 та відповідачем укладено договір МZ2 №009464 добровільного комплексного страхування майна (пакет «Стандартний», секція «Житло», страхова сума 250000 гривень та секція «Вміст», страхова сума 20000 гривень), за умовами якого було застраховано житловий будинок з рухомим майном у АДРЕСА_1 .

15 листопада 2015 року, внаслідок пожежі застрахований жилий будинок згорів разом з майном, яке знаходилося в ньому та документами на майно. Акт про пожежу складено інспектором Управління держслужби України в Херсонській області та представником страхової компанії, якому була подана заява про страховий випадок та сплату страхового відшкодування. З приводу крадіжки майна та підпалу будинку нею подані відповідні заяви до поліції, які були зареєстровані та по ним відкриті кримінальні провадження.

Про те їй було безпідставно відмовлено у виплаті страхового відшкодування. За наслідками розгляду її претензії вона отримала відповідь директора юридичного департаменту АТ «Страхова група «ТАС» за № Г0403/3568 від 04 листопада 2016 року, відповідно до якої рекомендовано переглянути прийняте рішення, і зазначенням, що про наслідки перегляду вона буде повідомлена додатково.

25 липня 2017 року вона повторно звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак відповіді на своє звернення не отримала.

Враховуючи зазначене позивачка, просила суд стягнути з АТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування в сумі 270 000,00грн. та понесені нею судові витрати.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнено з відповідача на користь ОСОБА_1 163660,00 гривень страхового відшкодування, 4484,64 гривень витрат на юридичну допомогу та 3636,00 гривень витрат на проведення судової експертизи, а всього стягнуто 171780,64 гривень.

Рішення мотивоване тим, що позивачка має право на суму страхового відшкодування у розмірі визначеному висновком експерта від 04 січня 2019 року, а сума страхового відшкодування визначена страховиком є заниженою та повністю спростована висновком судової експертизи.

Відмовляючи у задоволені вимог щодо відшкодування вартості рухомого майна, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження його вартості та факту наявності даного майна в будинку на момент пожежі, зазначивши, що заява до поліції із переліком таких речей не є належним доказом для цього.

В апеляційній скарзі адвокат Петрук В.П., діючи в інтересах АК «Страхова група ТАС», просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом допущені порушення норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, які призвели до неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема зазначено, що суд не звернув увагу на те, що відповідно до акту про пожежу від 15 листопаду 2015 року причиною пожежі є підпал, а відповідно до п. 5.1.8 Договору не є страховим випадком пошкодження та/або знищення застрахованого майна внаслідок підпалу. Також апелянт посилався на те, що страхове відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Проте визначений судом розмір страхового відшкодування перевищує вартість пошкодженого майна, встановленого звітом №1973/7 від 17 листопада 2015року (31509.31грн) та вартість житлового будинку, визначеного умовами договору купівлі-продажу від 29 грудня 2014 року(63027.00грн). Крім того, судом не вирахувано франшизу, визначену умовами договору.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Безкровний С.О., заперечуючи проти апеляційної скарги АТ «Страхова група «ТАС», зазначив, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення рішення суду без змін.

Під час розгляду справи представник АТ «Страхова група «ТАС» - адвокат Синельніков М.О., приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав за обставинами викладеними у скарзі. Просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Безкровний С.О., приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, зазначив, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до частин 1- 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 29 грудня 2014 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 4)

18 березня 2015 року між ОСОБА_1 (страхувальник) та АТ «Страхова група «ТАС» (страховик) укладено договір МZ2 №009464 добровільного комплексного страхування майна, строком дії з 00.00 год. 19 березня 2015 року по 24.00год. 18 березня 2016 року. За умовами договору застраховано житловий будинок у АДРЕСА_1 (пакет «Стандартний», секція 1 «Житло», страхова сума 250000 грн.) та рухоме майно, що знаходиться в цьому будинку (пакет «Стандартний», Секція 2 «Вміст», страхова сума 20000 грн.). Також умовами договору визначений розмір франшизи - 500грн.(т.1 а.с.5-8).

Вказаний договір укладений на підставі, зокрема, Правил добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ від 15.10.2008, зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 04.12.2008 за № 1081772, зі змінами від 20.10.2010, зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.10.2010 за № 1090786 та Правил добровільного страхування майна іншого ніж передбачено пунктами 5-9 статті 6 Закону України «Про страхування», зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 04.12.2008 за № 1181767 зі змінами від 20.11.2009, зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.12.2009 за №1190780.

Згідно Акту про пожежу складеного 15 листопада 2015 року комісією у складі провідного інспектора Цюрупинського районного сектору Управління ДСНС України в Херсонській області Тягловської Д.А., Середюк О.М., Мороз А.А. та Перерва Г.С . 15 листопада 2015 року о 04.20 годині виникла пожежа у коридорі житлового будинку в АДРЕСА_1 . Пожежею знищено: веранда 2х7м., дах 10х7м., двері, вікна, меблі, холодильник, газова плита, домашні речі, посуд, продукти харчування, іграшки, електролічильник. Пожежею пошкоджено: закопчені стіни, стеля, залита водою підлога, пошкоджено дах, зруйновано частину ґанку. Ймовірною причиною пожежі є підпал (т.1 а.с. 9)

В той же день страхувальник, ОСОБА_1 , телефонограмою № Т-00/010764 від 15 листопада 2015 року, повідомила страховика про настання події з застрахованим майном, що підтверджується актами огляду місця події/пошкодженого майна від 17 листопада 2015 року №1973/17 та від 25 грудня 2015 року( т. 1 а.с.54,55).

16 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до страхувальника, АТ «Страхова група «ТАС» із заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті пожежі, відповідно до акту про пожежу від 15 листопада 2015 року на підставі договору добровільного страхування МZ2 №009464 від 18 березня 2015 року. Просила страхове відшкодування виплатити через систему «Privat Money». До заяви додані документи: поліс МZ2 №009464, копії паспорту та ідентифікаційного коду, акт про пожежу, договір купівлі-продажу, витяг ЄАУ №185206, ВІ832938, технічний паспорт на жилий будинок(т.2 а.с.123).

17 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до страхувальника, АТ «Страхова група «ТАС» з письмовою заявою про настання події з застрахованим майном(т.1 а.с.27-28). 17 листопада 2015 року представником АТ «Страхова група «ТАС» - менеджером СКС Верещак А.В. здійснено огляд місця події та пошкодженого майна, про що складені акти 17 листопада 2015 року за № 1973/13 відповідно до якого внаслідок пожежі, що сталася 15 листопада 2015 року за адресою АДРЕСА_1 , знищено прибудовану веранду до будинку(т.1 а.с.54).

25 листопада 2015 року представником АТ «Страхова група «ТАС» - менеджером СКС Верещак А.В. здійснено повторний огляд місця події та пошкодженого майна, про що складено акт від 25 листопада 2015 року за №б/н, згідно якого встановлено будинок вигорів (т.1 а.с.55).

Згідно страхового акту № 11777р/32/16 від 03 серпня 2016 року вказана подія, на підставі наявних документів, визнана страховиком страховою подією. Розмір страхового відшкодування, згідно розрахунку, становить 0.00грн.(т.2 а.с.124).

Листом АТ «Страхова група«ТАС» від 03 серпня 2016 року повідомлено ОСОБА_1 , із посиланням на п.2.16 та 14.9 Договору страхування, про неможливість визнання пошкодження пожежею 15 листопада 2015 року належного їй жилого будинку (будинку, внутрішнього оздоблення, побутової техніки) страховим випадком та відмовлено у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі(т.2 а.с.125).

За наслідками розгляду претензії ОСОБА_1 про перегляд прийнятого рішення юридичним департаментом АТ «Страхова група «ТАС» прийнято рішення рекомендувати службі врегулювання страхових випадків переглянути прийняте рішення, про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 04 листопада 2016 за № Г0403/3568, із зазначенням, що про наслідки перегляду вона буде повідомлена додатково(т.1 а.с.3).

У зв`язку із неотриманням повідомлень щодо перегляду рішення 25 листопада 2017 року ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою на адресу АТ «Страхова група «ТАС» про виплату страхового відшкодування, яка отримана страхувальником 28 липня 2017 року(т.1 а.с.12).

Відповідно до ст. 979 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Підстави та умови виплати страхового відшкодування визначені частиною 1 ст. 990 ЦК України та частиною 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», згідно яких здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За правилами ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Аналогічні підстави для відмови від здійснення страхової виплати або страхового відшкодування визначені частинами 1,2 ст. 26 Закону України «Про страхування».

Частинами 3, 4 ст. 26 Закону України «Про страхування» визначено, що рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Частинами 16-18 статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За умовами укладеного між сторонами договору добровільного комплексного страхування майна Секція - передбачений цим Договором набір умов страхування, виду застрахованого майна, страхових випадків (п.6.1Договору). Пакет - набір Секцій та Розширень до них, що можуть бути застраховані цим Договором.

Відповідно до Договору укладеного між сторонами позивачка здійснила страхування належного їй будинку в пакеті «Стандартний», секції 1 «Житло» на страхову суму 250 000грн. та 2 «Вміст» на страхову суму 20 000грн.

Пунктом 6.9.1 Договору визначено, що секцією 1 «Житло» застрахованим вважається майно: конструкція квартири/будинку - в межах страхової суми та оздоблення квартири/будинку - субліміт 40% від страхової суми. Страхові випадки: «Базовий пакет».

Конструкція квартири/будинку, згідно п. 2.15 Договору, це конструктивні елементи будівлі/споруди/приміщення, що включають: фундаменти, несучі та не несучі стіни, перекриття, дах, вікна та вхідні двері, їх засклення, балкони, сходи; невід`ємні інженерні мережі (опалення, водопостачання, водовідведення, дренажу, каналізації, газифікації, включаючи лічильника води, газу, електроенергії, електричні щити, розподільники); мережі внутрішньої та зовнішньої проводки, кабельні мережі; системи вентиляції та кондиціонування повітря.

Оздоблення квартири/будинку, згідно п. 2.16 Договору включає постійне покриття стін (внутрішнє та зовнішнє), стелі та підлоги (інше ніж килими); внутрішні двері та внутрішні декоративні конструкції (тимчасові перегородки, колонки, некапітальні сходи; сантехнічно-технічне обладнання (змішувач, умивальники, унітази); вбудоване освітлювальне обладнання, розетки; навіси, віконні ґрати, ролети, що закріплені стаціонарно на конструкції будівлі. Оздоблення не включає - оздоблення, знос якого перевищує 60% на момент настання страхового випадку. Таке оздоблення характеризується явними дефектами, тріщинами, слідами попередніх пошкоджень (плямами, здуттям), корозією та іншими подібними ознаками. Процес зносу встановлює уповноважений експерт.

Пунктом 6.9.2. Договору визначено, що секцією 2 «Вміст» застрахованим вважається рухоме майно у квартирі/будинку в межах страхової суми, страхові випадки «Базовий пакет».

Рухоме майно, згідно п. 2.17 договору, включає меблі, рухомі предмети декору, побутову техніку, електронну техніку та обладнання.

Підстави відмови у виплаті страхового відшкодування визначені пунктом 14 Договору страхування. Згідно підпункту 14.9 Договору, страховику надано право відмовити у виплаті страхового відшкодування в інших випадках, передбачених законом.

Як вбачається зі змісту повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування від 03 серпня 2016 року за №4396, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі з підстав визначених пунктами 2.16, 14.9 Договору страхування, із посиланням на те, що фізичний знос житлового будинку, належного страхувальнику, становить 61.65%.

Як вбачається зі змісту п.2.16 Договору страхування, саме оздоблення, знос якого перевищує 60% на момент настання страхового випадку, не включається до застрахованого майна. Будь-яких обмежень щодо зносу конструкції будинку умови Договору страхування не містять.

Як вбачається зі змісту висновку експертного будівельно-технічного дослідження №02.06.16 від 17 червня 2016 року проведеним дослідженням встановлено фізичний знос житлового будинку, що є предметом Договору страхування укладеного між сторонами, виходячи зі стану елементів будинку, а саме фундаменту, цоколю, стін, перегородок, перекриття, підлоги, даху та покрівлі, вікон, дверей, опалення, електрозабезпечення, які відповідно до п. 2.15 Договору страхування відносяться до конструкції будинку, а не до оздоблення.

Процент зносу оздоблення, відповідно до п. 2.16 Договору, на момент настання страхового випадку вказаним дослідженням не визначений.

Посилання на будь-які інші підстави, визначені законом(п.14.9 Договору), повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування від 03 серпня 2016 року за №4396 не містить.

Крім того, як вбачається з письмових заперечень проти позовних вимог, надісланих на адресу суду першої інстанції представником АТ «Страхова група «ТАС», Ніколаєвим В.В. , страховиком відмовлено ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування лише за шкоду завдану внутрішньому оздобленню. При цьому зазначено, що страховиком визначено розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті позивачці(т.1 а.с.20).

Зважаючи на те, що ні умовами Договору страхування, укладеного між сторонами, а ні вимогами законодавства, що регулює спірні відносини, не передбаченого такої підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, як перевищення зносу конструкції будинку 60% на момент настання страхового випадку, а на підтвердження проценту зносу саме оздоблення будинку відповідачем належних та допустимих доказів не надано, колегія суддів вважає, що відмова у виплаті страхового відшкодування від 03 серпня 2016 року за №4396 не ґрунтується, а ні на умовах договору, а ні на підставах визначених законом.

Про що також свідчить відповідь юридичного департаменту АТ «Страхова група «ТАС» на претензію ОСОБА_1 про перегляд прийнятого рішення від 04 листопада 2016 року за № Г0403/3568.

Однак, як вбачається з пояснень представника відповідача під час розгляду справи, страховиком, не зважаючи на рекомендацію юридичного департаменту, рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування не переглядалося.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що пожежа, внаслідок якої було частково знищено та пошкоджено застрахований будинок не є страховим випадком відповідно до п. 5.1.8 Договору страхування суперечать умовам договору укладеного між сторонами та обставинам справи, встановленим судом.

Так, п. 5.1.1 Договору до страхових випадків «Базовий пакет» віднесено пошкодження та/або знищення застрахованого майна внаслідок пожежі. При цьому, відповідно до п.5.1.8 Договору, не є страховим випадком пошкодження та/або знищення застрахованого майна внаслідок підпалу.

Проте пунктом 5.9.2 Договору до страхових випадків «Базовий пакет» віднесено умисне знищення або пошкодження застрахованого майна третіми особами, в тому числі підпалу.

Пунктом 4.3.4.5 Правил добровільного страхування майна іншого ніж передбачено пунктами 5-9 статті 6 Закону України «Про страхування», зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 04.12.2008 за № 1181767 зі змінами від 20.11.2009, зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.12.2009 за №1190780, визначено, що навмисні дії третіх осіб це навмисні дії третіх осіб, спрямовані на пошкодження (знищення) застрахованого майна, в тому числі, але не обмежуючись підпал, при цьому протиправні дії третіх осіб вважаються таким, що відбулись, якщо за фактом подій, наведених у пункті 4.3.4 Правил (з підпунктами), слідчим або органами дізнання була винесена постанова про порушення кримінальної справи за ознаками злочину відповідно до норм кримінального кодексу України.

В суді апеляційної інстанції представник АТ «Страхова група «ТАС» Синельніков М.О. пояснив, що протиправні дії третіх осіб вважаються таким, що відбулись, якщо за фактом події відомості внесені до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів справи 25 березня 2016 року по факту знищення майна ОСОБА_1 шляхом підпалу, який мав місце 15 листопада 2015 року відомості внесені до ЄРДР за № 00000692 за ч. 2 ст.194 КК України(т.1 а.с.11). А отже, згідно п. 4.3.4.5 Правил, протиправні дії третіх осіб, а саме умисне знищення або пошкодження застрахованого майна третіми особами, в тому числі підпалу, вважаються таким, що відбулись.

Крім того, як вбачається зі страхового акту № 11777р/32/16 від 03 серпня 2016 року вказана подія, на підставі наявних документів, визнана страховиком страховою подією.

З підстав визначених п.14.6 Договору страхування, згідно якої причиною відмови у виплаті страхового відшкодування є те, що подія не є страховим випадком відповідно до умов розділу 6 цього Договору, АТ «Страхова група «ТАС» не відмовляла ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Також слід зазначити, що під час розгляду судом першої інстанції такі заперечення щодо позовних вимог відповідачем не заявлялися та будь-які докази на їх підтвердження не надавались.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав, визначених умовами Договору страхування, для стягнення страхового відшкодування.

Розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивачки, визначений судом першої інстанції на підставі висновку судової будівельно-технічної та оціночної будівельної експертизи №15 від 04 січня 2019 року, критично оцінивши звіт з визначення вартості житлового будинку №1973/7 від 17 листопада 2015 року, виготовленого на замовлення АТ «Страхова група «ТАС».

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Сума страхового відшкодування, згідно п.11.2 Договору страхування розраховується за формулою : сума страхового відшкодування = розмір матеріального збитку - інші суми (визначені в п. 11.6 цього Договору). Коефіцієнт зносу не застосовується (п.11.2.2).

Зі змісту п. 11.3.2. Договору Страхування вбачається, що розмір матеріального збитку визначається на підставі експертного висновку, складеного спеціалізованою організацією (сертифікованим експертом), що призначається страховиком. Якщо страхувальник не погоджується з результатами даної експертизи, він має право замовити її самостійно і за власний рахунок. При цьому розмір матеріального збитку розраховується виключно витратним (для нерухомого майна) та/або порівняльним підходом (для рухомого майна).

Згідно п. 11.4 Договору страхування, розмір матеріального збитку дорівнює одному з варіантів, який обирається страховиком в залежності від того, який з них менший на момент настання страхового випадку: вартість витрат на відновлювальний ремонт (п.11.4.1); вартість відтворення застрахованого майна (п.11.4.2); вартість заміщення застрахованого майна (п.11.4.3); ринкова вартість застрахованого майна (п. 11.4.4).

Згідно звіту №1973/7 з визначення вартості житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 від 17 листопада 2015 року, виготовленого на замовлення АТ «Страхова група «ТАС» вартість об`єкта оцінки, визначена порівняльним підходом без урахування земельної ділянки складає 31509.31грн без ПДВ на дату оцінки(т.1 а.с.44-67).

Відповідно до п. 7.4 вказаного звіту оцінювачем прийнято рішення, для визначення вартості об`єкту оцінки застосовувати порівняльний підхід, а від застосування доходного та витратного підходу відмовитися. При цьому будь-яке обґрунтування відмови від застосування саме витратного підходу у звіті відсутнє.

Зважаючи на те, що вартість предмету оцінки розрахована експертом порівняльним підходом, а не витратним, як того вимагає п.11.3. 2 Договору страхування для визначення розміру матеріального збитку для нерухомого майна, звіт з визначення вартості житлового будинку №1973/7 від 17 листопада 2015 року, виготовленого на замовлення АТ «Страхова група «ТАС» не може бути прийнятий в якості належного доказу на підтвердження розміру матеріального збитку.

Висновком судової будівельно-технічної та оціночної будівельної експертизи №15 від 04 січня 2019 року визначено, що дійсна вартість житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , визначена із застосуванням порівняльного підходу, станом на 14 листопада 2015 року (станом до пожежі будинку) становить 173 594,00грн, без урахування ПДВ. Вартість заміщення на час проведення дослідження експертом в рамках витратного підходу, а саме вартість ремонтно-відновлювальних робіт жилого будинку літ А та прибудови літ. А, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , пошкоджених внаслідок пожежі, відповідає 163660.00грн без урахування ПДВ.

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що розмір матеріальної шкоди визначений експертом, відповідно до вимог п.п. 11.3.2, 11.4.3 Договору страхування, визначений витратним підходом з використанням методу заміщення.

Будь-яких доказів на спростування правильності висновків судової будівельно-технічної та оціночної будівельної експертизи №15 від 04 січня 2019 року, а ні в суді першої інстанції, а ні під час апеляційного перегляду справи відповідачем не надано.

За таких обставин розмір матеріального збитку, для подальшого визначення розміру страхового відшкодування, відповідно до п.п.11.3.2,11.4 Договору страхування, згідно висновку судової будівельно-технічної та оціночної будівельної експертизи №15 від 04 січня 2019 року, та становить 163660грн без урахування ПДВ.

Разом з тим, визначаючи розмір страхового відшкодування, якій підлягає стягненню з страховика на користь страхувальника, суд першої інстанції не звернув уваги на умови Договору страхування, щодо визначення розміру страхового відшкодування.

Так, відповідно до п. 11.6.1 Договору страхування розмір страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи.

Згідно умов Договору страхування, при укладені договору сторонами погоджено розмір франшизи - 500грн.

А отже розмір страхового відшкодування, відповідно до п. 11.2 Договору, має становити 163160грн. (163660 - 500 = 163160).

Доводи апелянта про те, що визначений судом розмір страхового відшкодування перевищує прямий збиток, якого зазнав страхувальник не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Обґрунтовуючи вказані доводи представник апелянта в апеляційній скарзі зазначив, що визначений судом розмір страхового відшкодування перевищує вартість застрахованого майна.

Однак, як вбачається з матеріалів справи ринкова вартість застрахованого майна відповідно до висновку судової будівельно-технічної та оціночної будівельної експертизи №15 від 04 січня 2019 року становить 173594.00грн., без урахування ПДВ, тоді як розмір страхового відшкодування становить 163160грн.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду слід змінити, зменшивши розмір страхового відшкодування стягнутий на користь позивачки з 163600.00грн до 163160грн. В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова група ТАС» (приватне), в інтересах якого діє адвокат Петрук Валерій Петрович, задовольнити частково.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року змінити, зменшивши розмір страхового відшкодування стягнутий з Акціонерного товариства «Страхова група ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 з 163660,00 грн. до 163160,00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 16 грудня 2019 року

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.В. Бугрик

І.В. Вейтас