Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 562/1653/17

провадження № 61-28410св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство «Міське Будинкоуправління»,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу комунального підприємства «Міське будинкоуправління» на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року у складі судді Гордійчук С. О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року комунальне підприємство «Міське Будинкоуправління» (далі - КП «Міське Будинкоуправління») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуються послугами комунального підприємства, проте у добровільному порядку розрахунки за надані послуги не здійснюють, внаслідок чого за період з 01 серпня 2012 року по 30 червня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 2 670 грн 55 коп., а тому повинні сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних з простроченої суми.

Посилаючись на викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог,

КП «Міське Будинкоуправління» просило суд стягнути солідарно з

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість у розмірі 2 670 грн 55 коп., 1 471 грн 40 коп. інфляційних втрат та 234 грн 08 коп. -

3 % річних від простроченої суми заборгованості.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 липня 2017 року у задоволенні позову КП «Міське Будинкоуправління» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду КП «Міське Будинкоуправління» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 вересня 2017 року у задоволенні заяви КП «Міське Будинкоуправління» про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу КП «Міське Будинкоуправління» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області залишено без руху, зокрема для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 760 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року апеляційну скаргу КП «Міське Будинкоуправління» визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що заявник 20 вересня 2017 року отримав ухвалу про залишення його апеляційної скарги без руху, однак протягом п'яти днів з дня отримання вказаної ухвали не виконав її вимоги - не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги, тому відповідно до вимог частини другої статті 121 ЦПК України вона підлягає поверненню особі, що її подала.

У касаційнійскарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, КП «Міське Будинкоуправління», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що у повідомленні про вручення поштового відправлення, на яке посилався суд апеляційної інстанції як на доказ отримання КП «Міське Будинкоуправління» ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху, у графі «вручено особисто, за довіреністю» відсутній будь-який підпис. Вказану ухвалу було отримано начальником

КП «Міське Будинкоуправління» лише 09 жовтня 2017 року, а 10 жовтня 2017 року на виконання вказаної ухвали було здійснено оплату судового збору у розмірі 1 760 грн.

У грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_2 на ОСОБА_3 на касаційну скаргу КП «Міське Будинкоуправління». З огляду на те, що з ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 вересня 2017 року КП «Міське Будинкоуправління» мало можливість ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень, то касаційну скаргу просили залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 121 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України 2004 року судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її заявнику, суд апеляційної інстанції виходив із того, що копію ухвали Апеляційного суду

від 15 вересня 2017 року КП «Міське Будинкоуправління» отримало

20 вересня 2017 року, що підтверджується відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення, проте протягом п'яти днів з дня отримання вказаної ухвали недоліки апеляційної скарги не усунуто

(а. с. 107).

У той же час апеляційний суд не звернув уваги на те, що у зазначеному поштовому відправленні відсутній підпис одержувача, що згідно з приміткою вказаного повідомлення є обов'язковою дією при отриманні рекомендованих відправлень. Отже висновок суду про повернення апеляційної скарги КП «Міське Будинкоуправління» є передчасним.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги заявнику не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалена з порушення норм процесуального права, що в силу частини четвертої статті 406, частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Міське будинкоуправління» задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року скасувати, справу передати до цього суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк