Справа № 462/3623/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Ящук К.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивачка 05 червня 2019 року звернулася у суд з позовом, в якому просить стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 жовтня 2014 року вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Проте рішення суду відповідачем належним чином не виконувалось. Відповідач обіцяв добровільно надавати кошти на утримання дітей і під його тиском вона написала заяву у Залізничний ВДВС про повернення їй виконавчого листа та постановою ВП№45939014 стягувачу повернено виконавчий лист. Деякий час відповідач надавав нерегулярно кошти у розмірі 3000 грн., а з лютого 2019 року не дає жодних коштів на утримання дитини, а тому вона була змушена ініціювати нове судове провадження про стягнення з відповідача аліменти на утримання доньки. Зазначила, що донька ОСОБА_3 хворіє на ювеніальний ревматоїдний артрит, має статус дитини-інваліда, також потребує постійного нагляду лікаря, відповідного лікування та покращення харчування, що потребує значних коштів. Враховуючи, що відповідач є працездатним і має неофіційні доходи, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та доповнила, що дійсно до лютого 2019 року відповідач добровільно надавав кошти на утримання дітей, але це було не регулярно і цих коштів їй не вистачало. З лютого 2019 року він перестав надавати будь-які кошти на утримання дітей, а тому, оскільки їхня донька ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1500 грн., що є недостатнім для повноцінного лікування та утримання дитини, тому вона ініціювала нове зверненя до суду з позовом про стягнення аліментів та просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 3500 грн.

5 серпня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно усної домовленості між ним та позивачкою, він періодично допомагає своїй сім`ї матеріально. На даний час він тимчасово не працює, у нього відсутні постійні доходи і у нього на утриманні є двоє непрацездатних батьків. Зазначає, що в травні 2018 року позивачка добровільно відмовилась від стягнення з нього аліментів, призначених їй за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 жовтня 2014 року, а тому не може звертатись із даним позовом. Просить в позові відмовити.

В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Заслухавши пояснення позивачки, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд виходив з наступного.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у сторін є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.2/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 жовтня 2014 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи з дня звернення до суду з 10 липня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку /а.с.3-4/.

Також судом встановлено та не оспорюється сторонами, що донька сторін ОСОБА_3 проживає з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 , а зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 а.с. 11/.

14 травня 2018 року старшим державним виконавцем Клим В.В. винесено постанову ВП № 45939014 про повернення виконавчого документа стягувачу /а.с. 12/.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , 2005 року народження є дитиною-інвалідом, що пітверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 , виданого 14 червня 2011 року /а.с. 13/.

З виписки з історії хвороби № 13938 Львівської обласної клінічної лікарні вбачається, що позивачці ОСОБА_1 встановлено діагноз багатовузловий евтиреоїдний зоб II ст. та 06 червня 2018 року їй була проведена операція /а.с. 14/.

Згідно посвідчення Серії НОМЕР_2 виданого 21 листопада 2015 року ОСОБА_2 є учасником бойових дій /а.с. 26/.

Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 1 січня 2019 року у розмірі 2027 грн., з 1 липня 2019 року -2118 грн., з 1 грудня 2019 року - 2218 грн.

Суд не бере до уваги покликання відповідача, що у 2015-2016 роках він регулярно надавав кошти на утримання дітей, про що свідчать виписки з картки ПАТ «Приватбанк» /а.с. 27-37/, так як це позивачко не оспорюється, а позовна вимога стосується періоду, починаючи з лютого 2019 року.

Виходячи із вищенаведеного, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей, який батьки повинні забезпечити дітям, ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом, отримує пенсію по інвалідності близько 1500 грн щомісячно, і, те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження платоспроможності відповідача, а відповідач має на утриманні непрацездатних батьків, є учасником бойових дій, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн. щомісячно до її повноліття, починаючи з 05 червня 2019 року.

Відповідно до п.13 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, а тому ОСОБА_2 , який є учасником бойових дій звільнений від сплати судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, керуючись ст.ст.180-184, 191, 192 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ІН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ІН НОМЕР_4 ) аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з 05.06.2019р. і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах місячної суми стягнення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання Залізничний районний суд м. Львова апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 13 вересня 2019 року

Суддя Постигач О.Б.