Дата документу 13.12.2019
Справа № 501/1699/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2019 року м. Чорноморськ Одеської області
Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючого судді Смирнова В.В.
секретаря судового засідання Кочкіної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області цивільну справу
за первинним позовом: ОСОБА_1
відповідача: ОСОБА_2
відповідача: ОСОБА_3
третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергієнко Наталія Борисівна
предмет та підстави позову: про визнання майна особистою приватною власністю, визнання недійними договорів, витребування майна, визнання майна сумісною власністю та поділ майна подружжя
та зустрічним позовом: ОСОБА_2
відповідача: ОСОБА_1
предмет та підстави позову: про поділ майна
учасники справи:
представник позивача - ОСОБА_5
представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 ,
представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Виклад позиції заявника та представника позивача:
18.08.2017 року позивач ОСОБА_1 (далі позивач за первинним позовом) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про визнання майна особистою приватною власністю, визнання недійними договорів, витребування майна, визнання майна сумісною власністю та поділ майна подружжя.
В судовому засіданні позивач за первинним позовом та її представник позовні вимоги підтримали, надали до суду заяву про зменшення позовних вимог, просили суд її задовольнити (т. 3, а.с. 221-234). Надали відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просили суд відмовити у задоволені зустрічного позову (т.2 а.с. 251-254).
В судовому засіданні відповідач за первинним позовом ОСОБА_2 та його представник заперечували проти задоволення позову, надали до суду зустрічну позовну заяву, згодом збільшили свої позовні вимоги (т. 1, а.с.184-187, т.3 а.с. 12-16, т.4 а.с. 206-211).
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 заперечував проти задоволення первісного позову.
Третя особа приватний нотаріус Київського міного нотаріального округу Сергієнко Н.Б. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (т.3 а.с. 8).
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
1.Заява представника позивача за первинним позов про забезпечення позову (т.1 а.с. 23-28);
2.Заява представника позивача за первинним позов про забезпечення позову (т.1, а.с. 123-128);
3.Заява відповідача за первинним позовом про залишення позовної заяви без руху (т.1 а.с.137-138);
4.Клопотання представника позивача за первинним позовом про витребування доказів (т.1 а.с. 139-145);
5.Клопотання представника позивача за первинним позовом про витребування доказів (т.1 а.с. 148-153);
6.Заява про взяття додаткових заходів забезпечення позову (т.1, а.с. 172-178);
7.Зустрічна позовна заява (т.1. а.с. 184-186);
8.Клопотання про проведення розгляду справи за правилами загального провадження (т.2 а.с. 87-91);
9.Заява про виправлення описки в ухвалі (т.2. а.с. 95-98);
10.Заява про виклик свідків (т.2, а.с. 250);
11.Відзив на зустрічну позовну заяву (т.2 а.с. 251-254);
12.Заява приватного нотаріуса Київського міного нотаріального округу Сергієнко Н.Б. про розгляд справи за його відсутності (т.3 а.с. 8).
13.Заява про збільшення зустрічних позовних вимог (т.3, а.с. 12-17);
14.Клопотання про долучення письмових свідчень свідків (т.3 а.с. 93-103)
15.Клопотання про призначення судових експертиз (т.3 а.с. 104-106);
16.Висновок експерта (т.3 а.с. 127-156);
17.Клопотання про вжиття заходів для повернення матеріалів з експертної установи (т.3 а.с. 176-179);
18.Клопотання про судове доручення про допит свідків (т.3 а.с. 209-211);
19.Заява представника позивача за первинним позовом про зменшення позовних вимог (т.3 а.с. 221-234);
20.Клопотання про долучення доказів (т.4 а.с. 8-9, 14-16);
21.Висновок експерта (т.4 а.с. 29-38);
22.Заява про допит свідків (т. 4, а.с. 77);
23.Заява про витребування доказів (т.4, а.с. 78-79);
24.Заява про вирішення питання про судові витрати (т.4 а.с. 103-104);
25.Вступне слово представника позивача (т.4, а.с. 196-201);
26.Виступ у судових дебатах відповідача за первинним позовом ОСОБА_2 (т.4, а.с. 206-211);
27.Виступ у судових дебатах відповідача ОСОБА_3 (т.4 а.с. 212-214).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою від 22.08.2017 року відкрито провадження по справі (т.1, а.с. 113).
Ухвалою від 22.08.2017 року задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову (т.1 а.с. 115).
Ухвалою від 18.10.2017 року задоволено клопотання представника позивача за первинним позовом про забезпечення позову (т.1, а.с. 156).
Ухвалою від 19.10.2017 року відмовлено у задоволені заяви відповідача за первинним позовом про залишення позову без руху (т.1, а.с.158).
Ухвалою від 19.10.2017 року задоволено клопотання представника позивача за первинним позовом про витребування доказів (т.1 а.с. 160-161).
Ухвалою від 20.10.2017 року задоволено клопотання представника позивача за первинним позовом про витребування доказів (т.1, а.с.163).
Ухвалою від 31.10.2017 року відмовлено у задоволені клопотання представника позивача за первинним позовом про забезпечення позову (т.1 а.с. 180).
Ухвалою від 31.10.2017 року об`єднано в одне провадження первісний та зустрічний позови (т 1 а.с. 195).
Ухвалою від 05.02.2018 року продовжено слухання справи за правилами загального позовного провадження (т.2, а.с.94).
Ухвалою від 06.02.2018 року задоволено клопотання представника позивача за первинним позовом та виправлено описку в ухвалі суду (т.2, а.с. 106).
Ухвалою від 07.06.2018 року продовжено проведення підготовчого провадження (т.3, а.с. 109).
Ухвалою від 22.08.2018 року задоволено частково клопотання представника позивача за первинним позовом про призначення експертизи (т.3 а.с.120).
Ухвалою від 26.04.2019 року поновлено провадження по справі (т.3 а.с. 182).
Ухвалою від 26.07.2019 року задоволено клопотання представника відповідача за первинним позовом про допит свідків (т.3 а.с. 208).
Ухвалою від 28.08.2019 року задоволено частково клопотання представника позивача за первинним позовом про витребування доказів (т.4 а.с. 86-87).
Ухвалою від 19.08.2019 року суддею Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М. залишено без виконання судове доручення Іллічівського міського суду Одеської області (т.4 а.с. 96-98).
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини.
10.09.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1395. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.09.2011 року серії НОМЕР_1 (т.1 а.с. 79).
Після укладення шлюбу ОСОБА_8 взяла прізвище чоловіка ОСОБА_9 .
Від шлюбу позивач та відповідач ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.03.2012 року серії НОМЕР_2 (т.1 а.с 80).
Під час шлюбу, а саме 27.04.2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Віннер-Мото Спорт» було укладено договір № 13-043 купівлі продажу автомобіля «Ford Focus» 2012 року випуску. Загальна вартість автомобіля, станом на 27.04.2013 року, складала 188 900,00 (сто вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот гривень, 00 коп.) (т.1, а.с. 89-90).
28.04.2013 року відповідач ОСОБА_2 подарував зазначений автомобіль позивачу на день народження.
В подальшому в період шлюбу, а саме: 04 серпня 2015 року відповідачем ОСОБА_2 укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий номер № 859 та договір купівлі-продажу житлового будинку, реєстровий номер 853, за умовами яких придбано:
29 грудня 2015 року позивач за первинним позовом надала відповідачу ОСОБА_2 нотаріальну згоду на продаж зазначеного майна, справжність підпису якої засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галущенко Н.М., реєстровий номер 2222.
Ухвалою від 19.07.2017 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мирошниченко О.В. було відкрито провадження по цивільній справі ОСОБА_11 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу(т.1 а.с. 88).
22.03.2017 року відповідач за первинним позовом ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий номер 329 та договір купівлі-продажу житлового будинку, реєстровий номер АДРЕСА_2 що знаходяться в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 94-95, 204).
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 93172601 від 28.07.2017 року, право власності на земельну ділянку та житловий будинок зареєстровані на відповідача за первинним позовом ОСОБА_3 (т.1 а.с.97-99).
22 березня 2017 року відповідач за первинним позовом ОСОБА_3 надає на ім`я ОСОБА_2 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергієнко Н.Б., реєстровий номер 343, якою уповноважує відповідача за первинним позовом ОСОБА_2 розпоряджатися житловим будинком та земельною ділянкою, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .(т.1 а.с. 96).
Відповідно до довідки СБУ від 08.2016 року № 12/56-48 ОСОБА_11 звільнена з військової служби за станом здоров`я.(т.1 а.с. 81).
Відповідно до звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , здійсненого ТОВ «Нотаріус» на замовлення ОСОБА_1 - ринкова вартість земельної и площею 0,1135 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на дату 08.08.2017 року становить 2 000 000,00 гривень (два мільйона гривень 00 коп.) (т.1 а.с. 36-48).
Відповідно до звіту про оцінку майна житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , здійсненого ФОП « ОСОБА_13 » на замовлення ОСОБА_1 - ринкова вартість об`єкта оцінки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на дату 07.08.2017 року становить 638 814,00 грн. (шістсот тридцять вісім тисяч вісімсот чотирнадцять тисяч 00 коп.) (т. а.с. 54-59).
Відповідач за первинним позовом ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, надав до суду зустрічну позовну заяву.
10.09.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1395. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.09.2011 року серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу позивач та відповідач ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
13.09.2017 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (т.4 а.с. 17).
У квітні 2015 року ОСОБА_1 перенесла інсульт, через рік в квітні 2016 року її було звільнено з СБУ за станом здоров`я.
За час проживання в шлюбі позивачем та відповідачем за зустрічним позовом було придбано автомобіль марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір білий.
Даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.
Спірний автомобіль в серпні 2016 року потрапив в ДТП та ця обставина суттєво вплинула на вартість спірного автомобіля та стала основною причиною його відчуження (т.1 а.с.188).
Згідно рахунку № А-000008951 від 19.08.2016 року вартість запасних частин та матеріалів, які було використано для відновлення спірного автомобіля після ДТП складає 40 946,73 грн. (сорок тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 73 коп.) та вартість ремонту кузовних робіт складає 8 706,00 грн. (вісім тисяч сімсот шість гривень 00 коп.). Всього 49 652,73 грн. ( сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні 73 коп.) (т.1 а.с. 190).
Перед відчуженням автомобіля позивачем за зустрічним позовом було здійснено його оцінку.
Станом на серпень 2017 року вартість автомобіля складала 207 480,00 грн. (двісті сім тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 копійок), тобто Ѕ частина вартості автомобіля складає 103 470,00 грн. (сто три тисячі сімсот сорок гривень 00 копійок).
В квітні 2016 року відповідач за зустрічним позовом , після звільнення з СБУ за станом здоров`я, отримала інвалідність та їй надали однокімнатну квартиру в новобудові за адресою: АДРЕСА_3 .
В квітні 2017 року в цій квартирі позивач та відповідач за зустрічним позовом розпочали ремонтні роботи за рахунок спільних коштів.
Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійсненої ТОВ «Ріал-Експерт» на замовлення ОСОБА_2 ринкова вартість отримана в результаті оцінки станом на 17.03.2017 року становить 139 000,00 грн. (сто тридцять дев`ять гривень 00 копійок) (т.1 а.с. 232-252).
Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 17.08.2017 року автомобіль марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір білий був придбаний ОСОБА_3 (т.2 а.с. 75-76).
07.06.2018 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 надав до суду заяву про збільшення зустрічних позовних вимог, в яких просить суд:
- визнати право власності на Ѕ частину автомобіля Ford Focus, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір білий за ОСОБА_2 ;
- визнати право власності на Ѕ частину автомобіля Ford Focus, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір білий за ОСОБА_1 ;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість Ѕ частини відчуженого автомобіля у розмірі 103 740 грн. (сто три три тисячі сімсот сорок гривні 00 коп.);
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину вартості ремонтних робіт здійснених в її службовій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 в сумі орієнтовно 12 500,00 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину вартості меблів та побутової техніки в сумі 4 315,50 грн. (чотири тисячі триста п`ятнадцять гривень 50 коп.).
Відповідно до звіту про оцінку ринкової власності колісного транспортного засобу марки «Ford Focus» д/н НОМЕР_4 від 09.08.2017 року, здійсненого ТОВ «Експерт нерухомості 2015», встановлена ринкова вартість транспортного засобу марки «Ford Focus» д/н НОМЕР_4 , яка складає 207 124,25 . (двісті сім тисяч сто двадцять чотири гривні 25 копійок) (т.3 а.с. 56-70).
У своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_15 пояснила, що знайома з ОСОБА_2 з 2017 року завдяки спільним знайомим. Через незначний час вона познайомилась з його родиною дружиною та сином. З січня 2017 року по березень 2017 року зустрічалась регулярно з ОСОБА_2 та в ході спільних бесід ОСОБА_2 часто негативно відзивався про свою дружину, а саме що вона погана господиня, коханка та т.д. ОСОБА_2 часто хизувався тим, що він подарував своїй дружині на день народження автомобіль і придбав для сім`ї землю біля моря в Одеській області. При кожній зустрічі ОСОБА_1 зі свідком вона ( ОСОБА_1 ) була за кермом автомобіля, який був подарований ОСОБА_2 . У ОСОБА_2 був власний автомобіль (т.3 а.с. 94).
У своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_1 є її рідною донькою. Після народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 регулярно допомагала дочці з сином та по господарству. 27.04.2013 року на передодні дня народження ОСОБА_1 ОСОБА_2 зробив їй подарунок автомобіль марки «Ford Focus» білого кольору. Таким чином починаючи з 2013 року по 2017 рік, ОСОБА_1 мала в особистому розпорядженні автомобіль марки «Ford Focus» (т.3 а.с. 99).
Відповідно до висновку експерта № СЕ-2501-1-1024.18 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, складеної 04.04.2019 року Одеською філією ТОВ «Судова незалежна експертиза України» запропоновані два технічно можливі варіанти виділу ОСОБА_1 2/3 частини житлового будинку з господарчими спорудами та 2/3 частини земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.3 а.с. 126-156).
26.07.2019 року позивач за первинним позовом ОСОБА_1 надала до суду заяву про зменшення позовних вимог та просила суд:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу №5143/2017/587158 від 17.08.2017 року транспортного засобу марки «Ford Focus» д/н НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_3 , 2012 року випуску, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 .
- витребувати у ОСОБА_17 із незаконного володіння автомобіль марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір білий.
- визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір білий.
- здійснити поділ автомобіля марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип легковий седан-В, номер шасі НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1596, маса без навантаження 1290, категорія - В, тип пального - В, колір - білий відповідно до якого залишити автомобіль марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна -1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір - білий у особистій приватній власності ОСОБА_2 та зобов`язати ОСОБА_2 сплати ОСОБА_1 вартість 1/2 автомобіля марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір - білий у розмірі 116 532 грн. (сто шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять дві гривні, 00 коп.).
- визнати недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.03.2017 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергієнко Н.Б., реєстр № 327.
- визнати недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.03.2017 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергієнко Н.Б., реєстр № 329.
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на:
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на:
Виділити в натурі та передати ОСОБА_1 у власність:
Виділити в натурі та передати ОСОБА_2 у власність:
Відповідно до висновку експерта № 37/2019 судової оціночно-земельної експертизи, складеного судовим експертом Чорна Ю.П. 26.08.2019 року на замовлення ОСОБА_1 , встановлено, що звіт № 281-17 експертної грошової оцінки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , не в повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів оцінки майна та має недоліки (т.4 а.с. 29-38).
У своїх поясненнях в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що ОСОБА_2 знає з моменту заселення в будинок, з ОСОБА_1 познайомився десь у 2016 році з початку літа, протягом 2017 року свідок неодноразово бачив ОСОБА_1 біля дома, в супермаркеті. У середині 2018 року зустрів ОСОБА_2 з сином ОСОБА_19 , який пояснив свідку що вони з мамою проживають за іншою адресою. Обставинам знайомства з ОСОБА_1 зустрів подружжя біля під`їзду та нас познайомив ОСОБА_2 , про рішення щодо розлучення свідку не було відомо, про те що родина проживає окремо стало відомо з пояснень їх сина ОСОБА_19 , хто був ініціатором розлучення свідку не відомо, до якого садочку ходив син ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не відомо, причини розірвання шлюбу свідку невідомо, хто утримував родину не відомо, свідка не запрошували на святкування, з ОСОБА_17 свідок не знайом, хто користувався автомобілем не відомо, бачив авто біля під`їзду десь у 2017 році або пізніше, було тепло весна або осінь, авто бачив біля під`їзду після зустрічі ОСОБА_2 з сином.
V. Оцінка Суду
Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).
Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судамизаконодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
При відчуженні ОСОБА_2 спірного майна була відсутня згода дружини на відчуження майна, що підтверджується відповідною заявою ОСОБА_1 , що автоматично робить вказані правочини по відчуженню майна недійсними.
Підтвердженням такої позиції є судова практика Верховного суду.
Так, 27 березня 2019 року Верховний Суду складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 903/439/18 (ЄДРСР У № 80754029) досліджував спір у справі про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстави його фіктивності.Суд вказав, що відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з частинами 1, 2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони, вчиняючи його, знають, що він не буде виконаним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. Вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину.
Між тим у постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1873цс16 викладено правову позицію, відповідно до якої для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.
Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
Аналогічний висновок зроблений в Постанові Верховного суду від 29.03.2018 р. по справі № 923/333/16.
В постанові Верховного суду від 05.07.2018 р. по справі № 922/2878/17, зазначено, що установивши, що спірні договори дарування нерухомого майна уклали сторони, які є близькими родичами, суди повинні були перевірити, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном.
Кваліфікуючими ознаками договору купівлі-продажу є передання (продаж) майна продавцем та оплата (прийняття) такого майна покупцем.
Вказаний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14.
Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач-1 та відповідач-2 не вчинили необхідних дій, спрямованих на досягнення правових наслідків, які обумовлені спірним договором.
У цьому аспекті суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції"(Hornsby v Greece), від 19 березня 1997року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11).
Отже, укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.
Мова йде про так звані фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам).
В українському законодавстві такі правочини регулюються тільки в певних сферах, зокрема у банкрутстві (стаття 20 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»).
Загальної норми, яка б безпосередньо встановлювала нікчемність або можливість бути визнаними недійсними договорів, які мають такий юридичний дефект, цивільне законодавство не містить.
Разом з тим у судовій практиці договір, укладений з метою уникнути виконання грошового зобов`язання, кваліфіковано як фіктивний у справах за позовами осіб, на шкоду чиїм майновим інтересам відповідачами у цих справах були за твердженнями позивачів вчинені відповідні правочини (постанови Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1873цс16, від 23.08.2017 у справі № 306/2952/14-ц, від 09.09.2017 у справі № 359/1654/15-ц). Отже, такі правочини можуть вважатись фіктивними.
У зазначених постановах вказано на неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей 203, 215, 234 ЦК України у спорах, що виникли із договорів дарування нерухомого майна, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки того, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном.
Велика Палата Верховного Суду враховує, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, і вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.
Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.
ВП ВС також нагадала про неприпустимість дій особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Цивільно-правовий договір (зокрема договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (зокрема вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
Як наслідок, не виключається визнання недійсним договору, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України,
Позовну заяву за первинним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_17 (третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергієнко Наталя Борисівна) про визнання майна особистою приватною власністю, визнання недійними договорів, витребування майна, визнання майна сумісною власністю та поділ майна подружжя задовольнити частково.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу №5143/2017/587158 від 17.08.2017 року транспортного засобу марки «Ford Focus» д/н НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_3 , 2012 року випуску, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 .
Витребувати у ОСОБА_17 із незаконного володіння автомобіль марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір білий.
Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір білий.
Здійснити поділ автомобіля марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип легковий седан-В, номер шасі НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1596, маса без навантаження 1290, категорія - В, тип пального - В, колір - білий відповідно до якого залишити автомобіль марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна -1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір - білий у особистій приватній власності ОСОБА_2 та зобов`язати ОСОБА_2 сплати ОСОБА_1 вартість 1/2 автомобіля марки Ford Focus, 2012 року випуску, р.н. АА0574РІ, тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір - білий у розмірі 116 532 грн (сто шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять дві гривні, 00 коп.).
Визнати недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.03.2017 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергієнко Н.Б., реєстр № 327.
Визнати недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.03.2017 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергієнко Н.Б., реєстр № 329.
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на:
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на:
Виділити в натурі та передати ОСОБА_1 у власність:
Виділити в натурі та передати ОСОБА_2 у власність:
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_17 на користь ОСОБА_20 витрати щодо сплати судового збору у розмірі 6 080 грн. (шість тисяч вісімдесят гривень, 00 коп.)
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_17 на користь ОСОБА_20 витрати, пов`язанні з розглядом справи в розмірі 75 876,40 грн. (сімдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят шість гривень 00 коп.).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна задовольнити частково.
Визнати право власності на Ѕ частину автомобіля Ford Focus, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір білий за ОСОБА_2 .
Визнати право власності на Ѕ частину автомобіля Ford Focus, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір білий за ОСОБА_1 .
Залишити автомобіль Ford Focus, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , тип - легковий седан-В, номер шасі - НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1596, маса без навантаження - 1290, категорія - В, тип пального - В, колір білий у власності ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість Ѕ частини відчуженого автомобіля у розмірі 116 532,00 грн (сто шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять дві гривні 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину вартості меблів у розмірі 1717 грн. (одна тисяча сімсот сімнадцять гривень 00 коп.).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення буде складено не пізніше 15 грудня 2019 року
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Суддя Іллічівського
міського суду Одеської області Смирнов В.В.