Справа № 531/1321/17
Номер провадження 2/540/129/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Карлівської міської ради Полтавської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про визнання права власності на гараж, -

в с т а н о в и в :

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1, яка мотивована тим, що рішенням виконавчого комітету Карлівської міської ради №655 від 31.03.1993 р. позивачці було надано у постійне користування земельну ділянку з площею 0,0050 га для будівництва та обслуговування індивідуального гаража в м. Карлівка по пров. Громницького. Після складення акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель та план для побудови індивідуального гаража позивач розпочала будівництво гаража. Рішенням виконавчого комітету Карлівської міської ради гаражу присвоєно поштову адресу м. Карлівка, пров. Громницького,48 Полтавської області. У 2012 році виготовлено і надано технічний паспорт на гараж з відміткою відсутній документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку. В 2017 році повторно позивач звернулася до БТІ з метою виготовлення технічного паспорта на гараж, в результаті чого надано технічний паспорт з приміткою про те, що гараж не зареєстрований в Департаменті ДАБІ у Полтавській області як обєкт закінченого будівництва та було рекомендовано з даного питання звернутися до суду. У звязку з наведеним, позивач просить визнати за нею право власності на гараж №1421 в м. Карлівка по вул. Ніколаєвського,48, площею 33,3 кв.м.

В судове засідання сторони та треті особи не зявилися, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином та завчасно (а.с.93,100-102), позивач в заяві від 12.12.2018 року (а.с.83) позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, просить розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без участі представника, при вирішенні питання покладаються на розсуд суду (а.с. 94).

Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельна інспекція України також просить розглянути справу за його відсутності та при винесенні судового рішення покладається на розсуд суду (а.с.97).

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третіх осіб і дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_1 позивачу по справі згідно рішення засідання виконавчого комітету Карлівської міської ради народних депутатів №55 від 31.03.1993 р. із земель держфонду було надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,0050 га для будівництва та обслуговування індивідуального гаража в м. Карлівка по пров. Громницького (а.с. 5).

Відповідно до акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 16.04.1993 р. були встановлені в натурі межі земельної ділянки,виділеної позивачу (а.с.6-9).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області №90 від 29.05.2012 р. гаражу №1421, який належить позивачу, присвоєно поштову адресу: м. Карлівка, пров. Громницького,48 (а.с.11).

За рішеннями сесії Карлівської міської ради Полтавської області від 04.08.2016 р. та від 12.10.2016 р. вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для подальшого посвідчення права власності площею 0,0050 га для будівництва і обслуговування індивідуального гаража №1421 в м. Карлівка, пров. Ніколаєвського,48 за рахунок земель житлової та громадської забудови. Затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та вирішено передати у власність ОСОБА_1 вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером :50:002:1077 (а.с.12,13).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №71229145 від 24.10.2016 р. земельна ділянка з кадастровим номером :50:002:1077 площею 0,005 га цільове призначення для будівництва індивідуального гаража за адресою: м. Карлівка, пров. Ніколаєвського,48, гараж №1421 надана в право власності ОСОБА_1 20.10.2016 р. (а.с.14).

05.09.2017 р. було виготовлено технічний паспорт на гараж №1421, що в м. Карлівка, пров. Ніколаєвський,48 Полтавської області, замовником якого вказана ОСОБА_1 позивач по справі, відповідно до якого відображені збудовані обєкти нерухомості, а саме: гараж літ. «Б-1» та погріб літ. «б»., які не зареєстровані як обєкти закінченого будівництва

(а.с.16,17).

Так, на звернення позивача до Департаменту ДАБІ та виконавчого комітету Карлівської міської ради Полтавської області, позивачу було повідомлено, що питання реєстрації збудованого гаража як обєкта закінченого будівництва потрібно звертатися до суду (а.с. 32-35).

За результатами проведення у 2018 році технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж будівництва гаража № 1421 (літ Б-1) з погребом по провулку Ніколаєвського, 48 в м. Карлівка Полтавської області, замовником якого є ОСОБА_1, встановлено можливість надійної та безпечної його експлуатації (а.с.106-122).

Статтею 55 Конституції України встановлено право кожного на судовий захист своїх прав та обовязків.

Крім того, за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

У відповідності із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст.376 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним.

Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

З аналізу частин третьої, четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Саме такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові ВС/КЦС від 11 липня 2018 року в справі № 1621/436/12.

Крім того, слід врахувати, що відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6, при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За таких обставин, оскільки гараж побудований позивачем на земельній ділянці, що була йому передана для будівництва у встановленому законом порядку, відповідно до її цільового призначення, будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, та ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Карлівської міської ради Полтавської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про визнання права власності на гараж задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудований гараж №1421 по провулку Ніколаєвського,48 в м. Карлівка Полтавської області, що складається з: гаражу (позначеного літ. «Б-1») площею 33,3 кв.м. погребу (літ. «б») площею 7,2 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Максимівка Карлівського району Полтавської області, зареєстроване місце проживання (згідно паспортних даних): АДРЕСА_1, області, паспорт громадянина України серія КН №444837 виданий 12.08.1997 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач Карлівська міська рада Карлівського району Полтавської області, місце знаходження: м. Карлівка, вул. Полтавський шлях, 54 Полтавської області, .

Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», місцезнаходження: м. Полтава, пров. Романа Шухевича,4; Державна архітектурно-будівельна інспекція України, місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки,26, інші відомості відсутні.

Суддя С.М.Косик