У Х В А Л А

про відмову у затвердженні мирової угоди

30 січня 2019 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання Мариненко Я.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача - Противня С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві заяву про затвердження мирової угоди та матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 р. позивач звернувся до районного суду з позовом, в якому просить: 1) визнати незаконним та скасувати наказ Генерального директора ТОВ «АДМ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» № 38-К від 14.07.2017 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади директора відділення ТОВ «АДМ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» і поновити позивача на даній посаді з 14.07.2017 р.; 2) зобов'язати відповідача внести запис до трудової книжки позивача про поновлення на посаді з 14.07.2017 р.; 3) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 31.08.2017 р. (суддя Супрун Г.Б.).

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 09.08.2018 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Ухвалою від 04.09.2018 р. сторонам було відмовлено в затвердженні мирової угоди в редакції від 03.09.2018 р.

29.01.2018 р. через канцелярію суду надійшла спільна заява сторін у справі про затвердження мирової угоди та текст мирової угоди в редакції від 06.11.2018 р., а також додаткові письмові пояснення представників щодо умов даної мирової угоди.

В судовому засіданні позивач та його представник просили затвердити мирову угоди, зазначаючи про те, що дана редакція є новою, складана з урахуванням підстав, по яких відмовлено було ухвалою суду від 04.09.2018 р., в неї визначені нові строки перерахування сум позивачу.

Представник відповідача в судовому засіданні просив затвердити мирову угоди, зазначивши, що сторони дійшли до саме таких домовленостей, а тому це право саме сторін у справі на затвердження мирової угоди на таких умовах. Додав, що перешкод для здійснення відповідачем в добровільному порядку дій щодо виплати позивачу сум, які вказані в мировій угоді, та внесення записів в трудову книжку позивача для того, щоб можна було закрити провадження у справі, не має, але сторона відповідача має перестрахуватись від вимог позивача на майбутнє.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали заяви про затвердження мирової угоди та матеріали цивільної справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.207 ч.1 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватись лише прав і обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до вимог ст.207 ч.5 ЦПК України, вирішуючи питання затвердження мирової угоди, суд перевіряє, чи не суперечать її умови закону, чи не порушують права або охоронювані законом інтереси інших осіб.

Як вбачається з тексту мирової угоди від 06.11.2018 р., на виконання мирової угоди відповідач, зокрема, сплачує позивачу грошові кошти у національній валюті України в розмірі 1 757 769,6 грн. (п.1.1).

При цьому, в тексті мирової угоди зазначено, що до перерахування на картковий рахунок позивача буде визначена сума у розмірі 1 415 004,53 грн., оскільки сума в розмірі 342 765,07 - це сума утриманих податків та зборів.

Перевіряючи суму, яка підлягає перерахуванню відповідачем на користь позивача за умовами мирової угоди, суд дійшов висновку, що її розмір не відповідає вимогам закону виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, середньомісячна заробітна плата позивача за період з 01.05.2017 р. по 30.06.2017 р. згідно довідки відповідача від 11.08.2017 р. № 9104/3 становить 66 828,12 грн. (арк.спр.26). Таким чином, середньоденна зарплата позивача становить 3 182,29 грн. (66 828,12 : 21)

А тому, в разі, якщо б суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача на підставі ст.235 ч.2 КЗпП України підлягав би стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з часу звільнення - 14.07.2017 р. по день винесення рішення - 30.01.2019 р. в розмірі 1 005 604,09 грн. (66 828,12 грн. х 18 місяців + 3 182,29 грн. х 13 робочих днів).

А відтак, сума, яка встановлена мировою угодою, є значно вищою (на 752 164,91 грн.), суми, яка підлягає стягненню з відповідача в разі законності вимог позивача та поновлення його на посаді, не може вважатись поступкою ні з боку позивача, ні з боку відповідача, оскільки в цій частині умова мирової угоди не відповідає нормам матеріального права (ст.235 КЗпП України).

Крім того, суд не може погодитись з твердженнями сторін про те, що з суми в розмірі 1 757 769,6 грн. має бути утримано сума обов'язкових платежів в розмірі 342 765,07 грн., оскільки в разі стягнення судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме зі стягнутої судом суми мають бути утримані обов'язкові платежі.

Крім того, суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що в узгоджену до виплати позивачу суму ввійшли витрати на послуг адвокатів, оскільки докази про розмір таких витрат в матеріалах справи.

Крім того, в наданій стороною відповідача довідці від 11.08.2017 р. № 9104/3 про середньомісячну заробітну плату позивача не зазначено про те, що такий розмір розрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.95 р. N 100, а зазначено про те, що видана на запит ОСОБА_1 Також в цій довідці не зазначено, на якій посаді ОСОБА_1 становив визначений в довідці розмір зарплати.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, жодним документом не підтверджується зазначений у вищевказаній довідці розмір зарплати позивача. При цьому, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, надані сторонами докази мають бути належними та допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст.77-80 ЦПК України).

Також, вказана в пункті 5 умова мирової угоди (відсутність майнових та немайнових претензій позивача до відповідача щодо підстав та обставин його звільнення та трудової діяльності за час перебування в трудових відносинах) є обмеженням гарантованих законом прав на захист прав ОСОБА_1 А відтак, ця умова не відповідає закону.

Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, визначеним у заяві від 08.11.2018 р., вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства, вважає, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню. А тому в затвердженні мирової угоди необхідно відмовити та відповідно до ст.207 ч.5 ЦПК України продовжити судовий розгляд справи.

Відмова у затвердженні мирової угоди не позбавляє права відповідача в добровільному порядку внести відомості в трудову книжку позивача про звільнення та виплатити позивачу суми, які підприємство вважає за необхідне виплатити, після чого судом може бути вирішено питання про закриття провадження у справі за іншими підставами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207, 258-260 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у затвердженні мирової угоди від 06.11.2018 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Продовжити судовий розгляд справи.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяН. М. Ларіонова