Справа № 500/94/19
Провадження № 2/500/1486/19
УХВАЛА

іменем України

25 січня 2019 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П., розглянувши позовну заяву Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по переплаті пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по переплаті пенсії. Також в позовній заяві представник позивача просить відстрочити сплату судового збору до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 14.01.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про відстрочення сплати судового збору та позовна заява залишена без руху, оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження встановлено, що при подачі позовної заяви позивачем не сплачено судовий збір та подана позовна заява не відповідає вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України.

Для усунення зазначених недоліків позивачу судом був встановлений строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

22.01.2019 позивач отримав копію ухвали.

24.01.2019 до суду надійшов лист від Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо усунення недоліків, в якому вказано, що суд помилково вважає, що в клопотанні управління про відстрочення сплати судового збору за подачу позову не підлягає задоволенню, оскільки Управління надає належний доказ відсутності коштів на сплату судового збору, а саме ліміт на 2018р., з якого вбачається, що виділених коштів є недостатньо для сплати судового збору по всім позовам, що подаються управлінням.

Згідно п.10 Листа спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року № 10-1386/0/4-12 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони, а обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі ст.ст. 10,60 ЦПК України покладається на зацікавлену сторону.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до частини 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Частиною 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Підстави, зазначені в ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» відсутні в даній справі.

Отже питання розстрочення сплати судового збору є правом суду і застосовується у виключних випадках зазначених у законі, за наявності лише вагомих для цього підстав.

Доказів щодо свого майнового стану, які б підтверджували неможливість сплати судового збору Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області не надано.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Згідно з п.29 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами та доповненнями від 25.09.2015 р.) клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Крім того, як зазначено у Постанові адміністративного суду від 05.02.2016р. "Аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22 травня 2015 року N 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", як показує судова практика, при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів (бюджетних асигнувань) для сплати судового збору. Водночас відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Як зазначено у Довідці про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України "Про судовий збір" від 23 січня 2015 року, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати. Таку ж позицію підтримав Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 25 вересня 2015 року.

У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Таким чином, недоліки, зазначені в ухвалі, позивачем в строк не виконані.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 185, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по переплаті пенсії повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської областічерез Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі в 15 - ти денний строк з дня її складання.

Суддя: Т.П.Пащенко