Номер провадження: 22-ц/813/4923/19
Номер справи місцевого суду: 521/4221/19
Головуючий у першій інстанції Гуревський В.К.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

13 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, за участі заінтересованої особи: Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

За поданою заявою просив суд встановити факт отримання ОСОБА_1 заробітної плати за період 1987-1994 роки; встановити факт, що ОСОБА_1 працював покрівельником в ЖЕУ-15 Кіровського району в період з 05.10.1981 р. по 13.05.1982 р.; встановити факт, що ОСОБА_1 працював газоелектрозварювальником Пересувної механізованої колони №16 треста «Агрострой-1» в період з 15.10.1984 р. по 02.06.1987 р.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся до Малиновського об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одесі щодо пенсійного забезпечення із заявою про врахування його стажу і заробітної плати періоду праці та отримання заробітної плати в указаних підприємствах та установах.

10.12.2018 року заявник отримав відповідь із Малиновського об`єднаного УПФ України в м. Одесі №484/Г-1, за якою йому було роз`яснено, що при обчисленні пенсії Управлінням пенсійного фонду України не було враховано період роботи з червня 1987 року по червень 1994 року оскільки, надані заявником довідки про заробітну плату №100 від 13.06.2017 р., № 51/16-329 від 25.07.2017 р., №. 51/16-330 від 25.07.2017 р. видані та завірені печаткою неіснуючої держави, а також у зв`язку з неможливістю проведення перевірки щодо підтвердження довідок первинними документами (а.с.18).

12.03.2017 року заявник отримав відповідь з Малиновського об`єднаного УПФ України в м. Одесі, якою йому було роз`яснено, що при обчисленні пенсії управлінням пенсійного фонду України не було враховано період роботи з 05.10.1981 року по 13.05.1982 року на підставі того, що надана довідка від 21.05.2017 року № 13 не містить підстав видачі , а саме накази на прийом та звільнення з роботи.

В трудовій книжці ОСОБА_1 зроблено відповідні записи з місць роботи за період з червня 1987 року по червень 1994 року. На підтвердження факту того, що в зазначений період заявник працював та отримував заробітну плату та на підтвердження довідок про отримання заробітної плати, які було надано до Пенсійного фонду України для обчислення пенсії, заявником отримано довідки з місць роботи та архіву.

Неврахування при обчисленні пенсіє періоду роботи заявника з червня 1987 року по червень 1994 року з причин того, що довідки про заробітну плату №100 від 13.06.2017 р.; №51/16-329 від 25.07.2017 р.; №. 51/16-330 від 25.07.2017 р. видані та завірені печаткою неіснуючої держави, а також не врахування періоду роботи з 05.10.1981 року по 13.05.1982 року на підставі того, що надана довідка від 21.06.2017 року №13 не містить підстав видачі, а саме накази на прийом та звільнення з роботи та у зв`язку з неможливістю проведення перевірки щодо підтвердження довідок первинними документами, впливає на розрахунок трудового стажу, який не дає змоги отримання пенсії з більшого заробітку.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року було відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року, танаправлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, районний суд виходив з того, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значенняне підлягає розгляду в поряду цивільного судочинства, тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у відкритті провадження у справі було відмовлено.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту отримання заробітної плати, ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся до Малиновського об`єднаного УПФ України в м. Одесі для призначення пенсії за віком та отримав відмову.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість таких справ суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку, відповідно до п. 26 вказаного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини фактично стосуються неправомірності рішень та дій Управління пенсійного фонду, його посадових осіб щодо не призначення заявнику пенсії, з урахуванням недотримання останнім визначеної законом процедури встановлення факту на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії, на які поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Дану позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 08 жовтня 2018 року у справі № 706/1637/16-ц (провадження № 61-27847св18).

Так, відповідно до вищевказаної постанови Верховного Суду, для встановлення факту на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника законом встановлено окремий порядок, з урахуванням якого особа для розгляду питання про підтвердження факту виконання норм обслуговування мала звернутися до спеціально створеної пенсійним фондом комісії та за результатами прийняття цією комісією відповідного рішення не позбавлена можливості його оскаржити в Пенсійному фонді України або до суду.

Таким чином у разі незгоди з рішенням органу, що призначає пенсію, особа має звертатися за захистом свого права, але не із заявою про встановлення факту трудових відносин, а зі скаргою на рішення органу за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства обґрунтованими, оскільки фактично стосуються рішень та дій Управління пенсійного фонду, його посадових осіб.

Крім того, враховуючи діючий порядок, отримавши відмову органу, який призначає пенсії, або спеціально створеної пенсійним фондом комісії, в разі незгоди з його рішенням на підставі статті 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини другої статті 124 Конституції України особа має право звернутися за захистом свого права в суд, але не з заявою про встановлення факту трудових відносин, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства, в порядку КАС України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.09.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра