Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 306/2773/13-ц

провадження № 61-16522св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд» на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 22 січня 2018 року у складі колегії суддів: Куштана Б. П., Кондора Р. Ю., Мацунича М. В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд» (далі - ТОВ «Свалява-Міськбуд») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, пені та трьох відсотків річних за виконані роботи за договором підряду.

Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем 22 травня 2013 року було укладено договір підряду на виконання загальнобудівельних робіт по будівництву зблокованого житлового будинку за адресою:

АДРЕСА_1. Згідно цього договору замовник ОСОБА_4 зобов'язувався прийняти та оплатити роботи підрядника ТОВ «Свалява-Міськбуд», надавши аванс на виконання робіт, своєчасно приймати та оплачувати виконані роботи. Однак, відповідач відмовився оплачувати виконані роботи в повномі обсязі, безпідставно відмовився від отримання та підписання акту-приймання виконаних підрядних робіт (акти виконаних робіт разом з претензією були вислані поштою), сплативши виконані роботи частково, в розмірі 116 828,00 грн. Сума боргу за виконані роботи складає 155 957,20 грн, яку в добровільному порядку замовник не бажає сплачувати.

У зв'язку з викладеним та з урахуванням збільшених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Свалява-Міськбуд» суму боргу за виконані роботи в розмірі 155 957,20 грн, пені в розмірі 42 778,60 грн, суму трьох відсотків річних в розмірі 7 018,07 грн, суму індексу інфляції в розмірі

40 743,04 грн, а також витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 4 817,40.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Свалява-Міськбуд» 246 496,91 грн, з яких: 155 957,20 грн - сума боргу за виконані роботи; 42 778,60 грн - пеня від простроченої суми; 7 018,07 грн - три відсотки річних від простроченої суми;

40 743,04 грн - індекс інфляції від простроченої суми.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4 порушив виконання грошового зобов'язання, тому він зобов'язаний сплатити суму боргу, пеню, три відсотки річних та індекс інфляції від простроченої суми.Позовні вимоги в частині стягнення витрат, пов'язаних з виплатою правової допомоги, задоволенню не підлягають, оскільки надана представником позивача як доказ ксерокопія квитанції до прибуткового касового ордера № 2 не є належним доказом, тому що не відповідає вимогам фінансово-платіжного документа і не скріплена печаткою.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 22 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ТОВ «Свалява-Міськбуд» до ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно визначився із спірними правовідносинами, які виникли між сторонами та застосував до них відповідні норми цивільного законодавства, однак залишив поза увагою ту обставину, що позовні вимоги стосувалися стягнення боргу за виконані роботи з будівництва двох зблокованих будинків на земельній ділянці, що належить двом співвласникам ОСОБА_4 і

ОСОБА_5, тому суд першої інстанції порушив права та обов'язки іншого співвласника земельної ділянки ОСОБА_5, якого не було залучено до участі у розгляді справи.

03 квітня 2018 року ТОВ «Свалява-Міськбуд»подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно зазначив про те, що рішенням суду першої інстанції порушені права та інтереси іншого забудовника та співвласника земельної ділянки ОСОБА_5 оскільки прав останнього цим рішенням порушено не було. ОСОБА_5 не має обов'язку щодо сплати суми боргу позивачу, оскільки між ним та ТОВ «Свалява-Міськбуд» договірних відносин не існує. Вказують, що договір підряду на зведення зблокованого житлового будинку було укладено між ними та ОСОБА_4, тому саме відповідач у справі має відповідати за неналежне виконання умов цього договору, а ОСОБА_5 не є стороною договору. Апеляційний суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань постійно змінює доводи щодо суті спору, а саме: у суді першої інстанції відповідач вказував на те, що підрядником не були виконані належним чином будівельні роботи, обумовлені договором; у суді апеляційної інстанції вказав іншу підставу для відмови в позові, а саме те, що земельна ділянка, на якій позивач проводив обумовлені договором підряду будівельні роботи, перебуває у власності двох осіб, тому позов має бути пред'явлений до двох співвласників цієї землі. Вказують, що оскільки відповідач замовляв будівництво зблокованого житлового будинку, то він і повинен оплатити вартість виконаних позивачем робіт.

13 червня 2018 року до Верховного Суду надійшло заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу ТОВ «Свалява-Міськбуд», у якій він зазначає, що постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. Вказує, що позивач з наданих йому документів до початку виконання будівельних робіт бачив, що житловий будинок будується для двох власників та земельна ділянка, на якій він буде розташований, належить двом власникам, тому зводячи фундамент на два будинки, підрядник діяв на свій ризик, у зв'язку з чим він не має сплачувати за будівельні роботи, виконанні стосовно частини житлового будинку ОСОБА_5 Також зазначає про те, що проектно-кошторисна документація щодо виконаних будівельних робіт надана до суду не була.

28 серпня 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання ТОВ «Свалява-Міськбуд» щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати, у якому позивач просив врахувати висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати у справі № 911/2635/17 від 11 липня 2018 року або передати справу на розгляд об'єднаної палати.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

25 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що 22 травня 2013 року між підрядником ТОВ «Свалява-Міськбуд» та замовником ОСОБА_4 було укладено договір підряду, згідно якого замовник доручив, а підрядник зобов'язувався своїми силами та засобами організувати і здійснити на умовах цього договору виконання загальнобудівельних робіт (улаштування фундаментів, мурування стін, влаштування перекриття та покрівлі) по будівництву зблокованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1; замовник зобов'язався прийняти та оплатити роботи підрядника; замовник зобов'язався надавати аванс на виконання робіт підрядника (в розмірі 50% до початку кожного етапу робіт підрядника), своєчасно приймати й оплачувати виконані роботи підрядника.

Згідно з довідкою ТОВ «Свалява-Міськбуд» про вартість виконаних будівельних робіт за липень-серпень 2013 року загальна вартість будівельних робіт склала 272 785,20 грн, з яких авансовий платіж склав 116 828,00 грн, а решта суми -

155 957,20 грн борг (а. с.16-20 том 1).

З акта щодо будівництва цоколя судами встановлено, та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_4 сплатив ТОВ «Свалява-Міськбуд» на проведення будівельних робіт 116 828,83 грн (а. с. 64 том 1).

Робочим проектом ТОВ «Свалявська проектно-будівельна майстерня», схемою забудови земельної ділянки, будівельним і технічним паспортами передбачено будівництво 2-х зблокованих житлових будинків на земельній ділянці загальною площею 0,0739 га на АДРЕСА_1. При цьому повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва зблокованого житлового будинку за вказаною адресою було видане 29 квітня 2013 року двом особам: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а. с.11, 75-82, 167, 168, 173-181 том 1).

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 17 квітня 2008 року співвласниками вказаної земельної ділянки були (спочатку) ОСОБА_6 і ОСОБА_7, а з 22 березня 2013 року - ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (а. с.44, 169-172 том 1).

Згідно висновку судового експерта від 17 липня 2017 року № 0014/2017 збудований об'єкт за своїми зовнішніми параметрами (довжина 28 м і ширина - 6,8 м) відповідає робочому проекту; зблокований житловий будинок складається із двох частин довжиною по 14 м (загальна довжина 28 м) і шириною 6.8 м; відповідно до кошторисного розрахунку вартість всіх виконаних робіт складає 349 700,00 грн (а. с. 209-221 том 1).

За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У частині першій статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 ЦК України).

Виходячи з встановлених судами обставин та аналізу вказаних норм законодавста вбачається, що ОСОБА_4 уклав з позивачем договір на виконання загальнобудівельних робіт (улаштування фундаментів, мурування стін, влаштування перекриття та покрівлі) по будівництву зблокованого житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Зблокований житловий будинок - це будинок квартирного типу з двох і більше квартир, кожна з яких має безпосередній вихід на земельну ділянку.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що суд першої інстанції вирішуючи заявлені позовні вимоги, щодо належного виконання договірних відносин, які були укладені лише між позивачем та відповідачем, порушив права та інтереси іншого співвласника земельної ділянки

ОСОБА_5

Постановляючи нове рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції в порушення норм статтей 213-214 ЦПК України 2004 року не перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (стаття 303 ЦПК України 2004 року).

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядчик) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Частина перша статті 877 ЦК України визначає, що підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Як вбачається із укладеного між сторонами договору, у пункті 2 «Ціна договору» відсутня загальна вартість ціни цього договору.

У пункті 2.2 договору підряду вказано, що зміна обумовленої вартості робіт оформлюється додатковою угодою до цього договору. Договірна ціна є твердою (пункт 2.3 цього договору).

У пункті 5.1 договору підряду зазначено, що загальна сума цього договору складається з витрат підрядника та вартості робіт, що виконуються підрядником за цим договором.

Отже суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив та не надав оцінки умовам договору від 22 травня 2013 року, зокрема його пунктам 2.1., 2.2., не з'ясував обставини щодо виконання сторонами умов цього договору та не перевірив чи відповідають дійності заперечення відповідача стосовно вартості виконаних робіт, а також не перевірив чи були виконанні позивачем роботи та їх розмір погоджені із замовником чи ні.

У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року).

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов'язок суду.

З огляду на викладене апеляційний суд, встановивши обставину укладення між ТОВ «Свалява-Міськбуд» та ОСОБА_4 договору підряду, предметом якого є загальнобудівельні роботи, усупереч вимог ЦПК України не з'ясував обставин щодо виконання сторонами зобов'язань за цим правочином, не перевірив доводів позивача про наявність у ОСОБА_4 заборгованості за цим договором та не з'ясував розміру такої заборгованості у випадку її наявності, чим фактично не вирішив спір по суті.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Оскільки суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином зібрані у справі докази, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, належним чином дослідити всі зібрані у справі докази, дати їм відповідну правову оцінку та вирішити спір на підставі вимог закону і повно та всебічно з'ясованих обставин справи.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 22 січня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв І. М. Фаловська С. П. Штелик