Номер провадження: 22-ц/813/3570/19
Номер справи місцевого суду: 521/6512/18
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/6512/18

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - 1) Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,

- відповідач - 1) ОСОБА_1 ,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника - адвоката Конюшко Дениса Борисовича, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 грудня 2018 року,

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі - 13 009,70 грн..

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 02.09.2016 р. між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля СhегуJаggi, держ/номер НОМЕР_1 .

02.06.2017р. у м. Миколаїв сталась ДТП за участю забезпеченого ТЗ під управлінням водія ОСОБА_1 та автомобіля Ford Fusion д/н НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_2 .. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.07.2017 р. ОСОБА_1 була визнана винною у скоєнні ДТП, притягнена до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Оскільки внаслідок ДТП автомобіль «Ford Fusion» д/н НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_2 матеріальну шкоду, то страхова компанія сплатила йому вартість відновленого ремонту у сумі - 13 009,70 грн.. Відповідачка у добровільному порядку відшкодувати страховій компанії вказану суму відмовилась, тому страхова компанія змушена звернутися до суду (а. с. 2 - 4).

Сторони в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 грудня 2018 р. позовні вимоги ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі - 13 009,70 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. За приписами підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше 3-х робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що обов`язок повідомити страховика про ДТП встановлений законодавством і покладений на страхувальника, а тому посилання відповідача на те, що про ДТП, яке трапилось повідомив потерпілий ОСОБА_2 , не можуть бути взяті до уваги, оскільки цей обов`язок був покладений на ОСОБА_1 , яка повинна була виконувати договір страхування у належний спосіб та строки.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не повідомила у письмовому вигляді позивача про настання страхової події протягом 3-х робочих днів після настання ДТП. Ніяких доказів поважності пропуску строку відповідачка суду не надала, а тому суд вважає, що у позивача, після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (а. с. 90 - 93).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не було встановлено всі обставини справи, що призвели до помилкового висновку про обґрунтованість позову. В основу рішення покладено лише факт неповідомлення страховика про настання страхового випадку, та не було надано правової оцінки всім обставинам справи. Однак, позивач був письмово повідомлений про настання страхового випадку потерпілим ОСОБА_2 .. Позивач самостійно визнав вимогу потерпілої особи про виплату відшкодування обґрунтованою, про що склав страховий акт та здійснив виплату страхового відшкодування.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував, що за даним позовом факт настання страхового випадку ніким не оспорювався, він зафіксований правоохоронними органами, винна особа притягнута до адміністративної відповідальності. Отже, вимоги позивача ґрунтуються на формальних підставах. Позивач здійснив обґрунтовану виплату страхового відшкодування, а тому регресна вимога не може бути задоволена.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів невірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов неправильного вищезазначеного висновку про задоволення позову. Висновки суду не відповідають обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального (ст. 1 ЗУ «Про страхування», ст. ст. 22, 33, 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та порушенням норм процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що обов`язок повідомити страховика про ДТП встановлений законодавством і покладений на страхувальника. Посилаючись на підпункти 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до яких у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій ТЗ, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше 3-х робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Разом з тим, сам по собі факт неповідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про задоволення вимог страховика до страхувальника, яке має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена в постановах ВСУ від 16.09.2015 у справі №6-284цс15, від 20.04.2016 у справі №6-5473ск16, від 22.11.2018 у справі №711/9786/16-ц яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

При розгляді справи встановлено, що 02.09.2016 р. між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4683410. За яким було застраховано транспортний засіб, а саме - автомобіль Cheri Jaggi, державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 7).

02.06.2017 р. у м. Миколаїв з вини відповідача сталася ДТП, за участю забезпеченого транспортного засобу Cheri Jaggi, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_2 .. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.07.2017 р. відповідача по справі визнано винною у вчинені ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а. с. 8).

Власником автомобіля Cheri Jaggi, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , даний транспортний засіб був застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», згідно договору №АК/4683410.

02.06.2017 року до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулась потерпіла особа ОСОБА_2 з заявою про настання страхового випадку (а. с. 9 - 13). ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» визнало скоєння ДТП страховою подією, про склало страховий акт №UA046/L01/01 від 31.08.2017 р. (а. с. 38).

Відповідно до звіту №SOS - 644 від 24.06.2017 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить - 13 009,70 грн. (а. с. 14 - 37). На підставі вказаного звіту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зробила розрахунок страхового відшкодування, відповідно до страхового акту від 31.08.2017 року (а. с. 37).

Згідно з платіжним дорученням №25658 від 01.09.2017 року вказана сума страхового відшкодування була сплачена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь потерпілого (а. с. 39).

14.11.2017 р. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», як страховик, звернулося до відповідача, як страхувальника, з письмовою претензією про відшкодування розміру страхової виплати в розмірі - 13 009,70 грн., у зв`язку з тим, що відповідач порушив обов`язок повідомлення страховика про страховий випадок у строки, встановлені законодавством, та порушив пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а. с. 40 - 42), однак дана заява не була задоволена.

Враховуючи, що відповідач не виконав в добровільному порядку вимог позивача, останній звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України, ст.16 ЗУ «Про страхування»).

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що за договором страхування страховик бере на себе відповідальність за ризики, якими обумовлюється настання певної події, внаслідок якої у страхувальника виникає право майнової вимоги або майновий обов`язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту «ґ» пп.3 8.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п.3 3.1 ст. 33 цього Закону.

Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі - МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Даний обов`язок у даній справі страхувальник (відповідач) не виконав.

На думку суду першої інстанції, вказана обставина є підставою для задоволення регресних вимог страховика до страхувальника, оскільки право їх заявити передбачено ст. 38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Однак, встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він був зафіксований правоохоронними органами, що підтверджується довідкою про ДТП. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Розмір матеріального збитку визначено на підставі рахунку та складеного ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхового акту №UA 046/L01/01 від 31.08.2017 р.. Сама подія ДТП була визнана позивачем страховим випадком, що підтверджується складеним ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страховим актом.

Отже, перешкод для встановлення позивачем дійсного розміру завданої внаслідок ДТП шкоди судом не встановлено. Колегія суддів враховує, що необхідність повідомлення страхувальником страховика про страховий випадок у 3-денний строк продиктована необхідністю забезпечити право страховика самостійно перевірити розміри завданих збитків та відповідних витрат на їх відшкодування, які складають страхову виплату.

Згідно правового висновку ВСУ від 30.03.2016 №6-186цс16 підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

З аналізу даного правового висновку вбачається, що неповідомлення страхувальником у встановлені строки страховика про настання страхової події є підставою для регресного позову у випадку, якщо з цих підстав у останнього виникли необґрунтовані виплати, що в даному випадку не мало місця, оскільки страховик ніяким чином не оспорював розміри та підстави страхової виплати, які ґрунтуються на відповідних доказах.

Як зазначено у правових висновках ВС від 22.11.2018 р. у справі №711/9786/16-ц, ВСУ від 20.04.2016 у справі №6 - 1253 ск16сам по собі факт неповідомлення страхувальника страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про задоволення вимог страховика до страхувальника, оскільки такий обов`язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Отже, неповідомлення страхувальником у встановлені строки страховика про настання страхової події є підставою для регресного позову у випадку, якщо з цих підстав у останнього виникли необґрунтовані виплати.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповіднхи норм прва, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Всупереч зазначеній правовій нормі позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що порушення відповідачем вимог щодо повідомлення про страховий випадок, призвело до завдання позивачеві шкоди, зокрема, у вигляді сплати завищеного розміру страхового відшкодування.

Отже, є обґрунтованими доводи апелянта про те, що неповідомлення страхувальником з неповажних причин страховика про настання ДТП, проте внаслідок якого у Страховика не виникло перешкод для встановлення дійсних обставин настання ДТП, яка була визнана страховим випадком, визначення розміру страхового відшкодування, та здійснення виплати страхового відшкодування, не дає достатніх підстав для задоволення регресного позову.

Таким чином, апеляційна скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, необхідно здійснити перерозподіл судових витрат, а саме: стягнути зПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі - 2 643,00 грн..

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника - адвоката Конюшко Дениса Борисовича, - задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 грудня 2018 року- скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування- відмовити.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути зПриватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» (Код ЄДРПОУ - 20782312) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі - 2 643,00 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе