ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/744/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 304080000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

розглянувши в спрощеному провадженні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2019 року, постановлене суддею Братасюком В.М., у цивільній справі № 607/21267/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ "Страхова Група "ТАС" про стягнення страхового відшкодування, в обґрунтування якого зазначила, що внаслідок ДТП, яка мала місце 25.11.2016 року з вини водія ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в AT "Страхова Група "ТАС", було здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_3 (чоловіка позивача), який від отриманих травм ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. 16.04.2018 року позивач звернулася до відповідача з заявою про виплату їй страхового відшкодування в сумі 100 019 грн. 92 коп., з яких: 73 919 грн. 92 коп. - відповідно до ст. 24.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 8 700 грн. - відповідно до ст.27.3 Закону; 17 400 грн. - відповідно до ст. 27.4 Закону. 08.08.2018 року на її картковий рахунок від AT "СГ "ТАС" було перераховано 26 100 грн., з яких: 8 700 грн. (моральна шкода) відповідно до ст.27.3 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; 17 400 грн. (витрати на поховання та спорудження надмогильного пам`ятника) відповідно до ст. 27.4 ЗУ Закону. Не відшкодованим без зазначення жодних підстав для відмови у такій виплаті у визначений Законом строк - до 17.07.2018 року залишилися 73 919 грн. 92 коп., що є витратами на лікування потерпілого та які вона просила стягнути з відповідача в судовому порядку. Також, у зв`язку з простроченням виплати страховиком вищевказаної суми, просила стягнути в її користь пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка за період прострочення виплати з 17.07.2018 року до 17.10.2018 року (дати пред`явлення позову) складала 6 911, 17 грн., 3% річних в сумі 421 грн. та інфляційні втрати в сумі 1 390, 63 грн.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ "Страхова Група "ТАС" на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 73 919 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 6 911,20 грн., інфляційні втрати 1 390, 63 грн., 3% річних 585 грн. та 704, 80 грн. судового збору.

Ухвалою від 30 травня 2019 року в задоволення заяви ПАТ "Страхова група "ТАС" про перегляд заочного рішення в даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Страхова Група "ТАС" просить скасувати рішення суду, вважаючи його прийнятим без повного з`ясування обставин справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неврахування судом тієї обставини, що законом не передбачено наявності у членів сім`ї права на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого й у зв`язку з цим - на безпідставне незастосування судом до спірних правовідносин вимог ч. 2 ст. 608 ЦК України, яка передбачає припинення зобов`язання, нерозривно пов`язаного з особою кредитора; вимог ч. 1 ст. 515 ЦК України, яка забороняє заміну кредитора у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, в тому числі й у зобов`язаннях що стосуються відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також вимог п. 3 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, яка не включає до складу спадщини право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Вважає, що АТ "СГ "TAC" відповідно до чинного законодавства здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 26 100 грн., з яких 8 700 грн. моральна шкода та 17 400 грн. витрати на поховання, правом на отримання яких наділена позивач в силу вимог ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а отже належним чином та в повному обсязі виконало своє зобов`язання за Полісом № АЕ/8683514 від 26.05.2016 року.

У своєму відзиві ОСОБА_1 відносно задоволення апеляційної скарги заперечила, вважаючи рішення суду справедливим, законним та обґрунтованим. Зазначає, що після ДТП ОСОБА_3 було доставлено в лікарню у важкому стані, він не міг сам про себе подбати, а тому витрати на лікування в сумі 73 919 грн. 92 коп. понесла ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що відповідно до норм ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ОСОБА_1 . подала до АТ "СГ "ТАС" заяву про виплату документально підтверджених витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого ОСОБА_3 , в сумі 73 919 грн 92 коп., однак відповідач не відреагував на вказану заяву, в тому числі і рішенням про відмову в такій виплаті.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 листопада 2016 року близько 07 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем "Mersedes Benz 200", д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Злуки в м. Тернополі в напрямку вул. 15 квітня м. Тернополя при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не помітив пішохода ОСОБА_3 та скоїв на нього наїзд, внаслідок чого останній потрапив до лікарні, де від отриманих травм ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с. 17-28).

Таким, що набрав законної сили вироком Тернопільського міськрайонного суду від 10.10.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 03.01.2018 року, ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Вказаний вирок в частині стягнення моральної шкоди змінено - збільшено розмір грошового відшкодування в користь ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до 200 000 грн. (а.с. 17).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Mersedes Benz 200" ОСОБА_2 на момент ДТП від 25.11.2016 pоку була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 8683514 у AT "СГ "ТАС" (а.с. 83).

Внаслідок ДТП, яка мала місце 25.11.2016 року, чоловік позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 потрапив до Тернопільської комунальної міської лікарні швидкої допомоги, де проходив лікування, але від отриманих травм ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с. 23- 27).

16.04.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільської філії ПАТ "СГ "ТАС" з заявою про виплату страхового відшкодування, надавши товарні чеки, накладні та квитанції, в якій просила виплатити їй 100 019 грн. 92 коп. страхового відшкодування (з яких: 73 919 грн. 92 коп. - відповідно до ст. 24.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 8 700 грн. - відповідно до ст. 27.3 Закону; 17 400 грн. - відповідно до ст. 27.4 Закону (а.с. 11, 82).

За фактом даної ДТП Тернопільською філією ПАТ "СГ "ТАС" було заведено справу № 41695/28/2017/53 від 27.01.2017 року.

08.08.2018 року на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 від AT "СГ "ТАС" було перераховано 26 100 грн. страхового відшкодування згідно полісу АЕ/8683514 від 26.05.2016 року, з яких: 8 700 грн. (моральна шкода) відповідно до ст. 27.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і 17 400 грн. - витрати на поховання та спорудження надмогильного пам`ятника відповідно до ст. 27.4 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а.с. 79).

Витрати на лікування потерпілого внаслідок ДТП ОСОБА_3 не були відшкодовані й підстави відмови у такому відшкодуванні відповідачем до відому позивача не доведені.

За розрахунками позивача відповідач на 20 днів прострочив виплату їй страхового відшкодування в розмірі 100 019, 00 коп., на яку нараховані нею 3% річних складають 164, 00 грн., а пеня (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ) - 1 918, 17 грн. Крім цього, частково виплативши 08.08.2018 року 26100 грн. страхового відшкодування, відповідач, на думку позивача, на 40 днів прострочив виплату решти суми в розмірі 73 919, 22 грн., на яку нараховані позивачем 3% річних складають 421, 00 грн., пеня 4 993, 03 грн. (з якої: 2105,49 грн. - за період з 08.08.20189 року до 06.09.2018 року, коли процентна ставка НБУ становила 17,5 % річних і 2 887, 54 грн. за період з 07.08.2018 року до 17.10.2018 року, коли процентна ставка НБУ становила 18 %) і 1 390, 63 грн. - інфляційне збільшення боргу (а.с. 80, 81).

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що загальний розмір понесених позивачем витрат за час перебування ОСОБА_3 , зумовлених необхідністю придбання ліків, діагностики, реабілітації, додаткових витрат, посиленого харчування, стороннього догляду згідно наданих суду квитанцій складає 69 312 грн. 43 коп. (а.с. 32-69).

Крім цього, 28.11. та 30.11.2016 року позивачем у Фонд Добра 2015 (медицина) було сплачено 400 грн. благодійних внесків, що стверджується наявними в матеріалах справи відповідними квитанціями (а.с. 66).

Згідно вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

За ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявник (за наявності).

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його (ч. 2 ст. 36 вищевказаного Закону).

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 вищевказаного Закону).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно вимог п.п. 24.1, 24.2, 24.3 ст.24 Закону в зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, що регулює спірні правовідносини, та наявного у матеріалах справи документального підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на лікування чоловіка ОСОБА_3 на загальну суму, зокрема, 69 312, 43 грн. (а.с. 32-68), суд першої інстанції, на думку колегії суддів прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення такої зі страховика АТ "СГ "ТАС", в зв`язку з тим, що дані витрати є не відшкодованими без обґрунтування підстав відмови у такому відшкодуванні.

Разом з тим, правові підстави для стягнення з відповідача в користь позивача 400 грн., сплачених останньою за двома квитанціями від 28.11.2016 року та від 30.11.2016 року (по 200 грн. за кожною), як благодійні внески, на думку колегії суддів, відсутні оскільки ЗУ "Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів" не передбачає відшкодування таких.

Висновок суду про стягнення з відповідача в користь позивача в заявленому останньою розмірі, що складає 73 919 грн., колегія суддів вважає необґрунтованим з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів понесення позивачем витрат на лікування на вказану суму.

З урахуванням того, зобов`язання відповідача виплатити позивачу страхове відшкодування є грошовим, погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про стягнення з ПАТ "СГ "ТАС" суми боргу (страхового відшкодування) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

За ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки встановлений Законом 90-денний строк виплати страхового відшкодування сплив 17.07.2018 pоку й частково така виплата була здійснена лише 08.08.2018 pоку, то внаслідок прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування на 20 днів на загальну суму страхового відшкодування 95 412, 43 грн. підлягає стягненню нарахована на вказану суму пеня з розрахунку облікової ставки в розмірі 17, 5 % за даний період, що складатиме 1 918, 17 грн. (95 412, 43 : 365 х 20 : 100 х 17,5 х 2 = 1 829, 83 грн.) та 3% річних, що становить 156, 84 грн. (95 412, 43 : 365 х 20 : 100 х 3 = 156, 84 грн.). З урахуванням того, що індекс інфляції за вказаний період складав 99, 3 %, то інфляційного збільшення вказаної суми не було.

Крім цього, оскільки до 17.10.2018 pоку (моменту звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду) не виплаченим залишилось страхове відшкодування в розмірі 69 312, 43 грн., то внаслідок прострочення виплати такого в загальному на 40 днів стягненню підлягають: пеня в сумі 2 677, 55 грн. (1 993, 92 + 683, 63 = 2 677, 55 грн.), з яких 1 993, 92 грн. за 30 днів (період з 08.08.2018 року до 06.09.2019 року) з розрахунку облікової ставки НБУ за вказаний період у розмірі 17,5% (69312,43 : 365 х 30 : 100 х 17,5 х 2 = 1 993, 92 грн.) та 683, 63 грн. за 10 днів (період з 07.09. 2018 року до 17.09.2018 року) з розрахунку облікової ставки НБУ за вказаний період у розмірі 18,0% (69 312, 43 : 365 х 10 : 100 х 18,0 х 2 = 683, 63 грн.); 3% річних, що становить 227, 88 грн. (69 312, 43 : 365 х 40 : 100 х 3 = 227, 88 грн.).з розрахунку подвійної облікової ставки, що становить 4 993,03грн., 3% річних які становлять 421 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 1 316, 94 грн. з урахуванням відповідних щомісячних коефіцієнтів індексів інфляції, встановлених Держстатом України за вказаний період.

Таким чином, загальна сума пені становить 4 595, 72 грн. (1 918, 17 + 2 677, 55 = 4 595, 72 грн.); загальна сума 3% річних за прострочення строків виплати страхового відшкодування становить 384, 72 грн. (156, 84 + 227, 88 = 384, 72 грн.), сума інфляційних втрат - 1 316, 94 грн.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги АТ "СГ "ТАС" щодо відсутності у членів сім`ї права на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого й у зв`язку з цим - безпідставного незастосування судом до спірних правовідносин вимог ч. 2 ст. 608 ЦК України, яка передбачає припинення зобов`язання, нерозривно пов`язаного з особою кредитора; ч. 1 ст. 515 ЦК України, яка забороняє заміну кредитора у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, в тому числі й у зобов`язаннях що стосуються відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також вимог п. 3 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, яка не включає до складу спадщини право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, оскільки право членів сім`ї на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого передбачено п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка встановлює можливість виплати страхового відшкодування як безпосередньо потерпілому, так і особам, які сплатили за лікування потерпілих, в той час як вичерпний перелік випадків, коли шкода не відшкодовується, та підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування містять ст. ст. 32, 37 Закону.

Беручи до уваги те, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 була заподіяна їй майнова шкода, що полягає у витратах, понесених на лікування чоловіка ОСОБА_3 , який в зв`язку з поступленням після ДТП у реанімаційне відділення лікарні об`єктивно був позбавлений можливості самостійно пересуватись та купувати медикаменти і медичні засоби для власного лікування, рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є законним і обґрунтованим.

Отже, доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, а фактично зводяться до незгоди з мотивами, з яких суд виходив задовольняючи позовні вимоги, та з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів.

Таким чином, з урахуванням того, що документально підтвердженими є витрати позивача на лікування чоловіка лише в сумі 69 312, 43 грн., саме така сума й підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 своєї постанови № 12 від 24.10.2008 року з наступними змінами і доповненнями "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції, у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення, і вони стосуються окремих його частин, зокрема, у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню, розподілу судових витрат тощо.

Враховуючи те що, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, однак судом не вірно визначено суму страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, і як наслідок - суму пені, 3% річних та інфляційних втрат, на визначення яких безпосередньо впливає сума невиплаченого страхового відшкодування, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення апеляційним судом грошових сум, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10 ч. 3; 13 ч. 1; 35 ч. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 376 ч. ч. 1, 4; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 383 ч. 1; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2019 року в частині розмірів стягнутих з відповідача в користь позивача сум змінити, зменшивши розмір останніх.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_1 69 312 (шістдесят дев`ять тисяч триста дванадцять) грн. 43 (сорок три) коп. невиплаченого страхового відшкодування; 1 316 (одна тисяча триста шістнадцять) грн. 94 (дев`яносто чотири) коп. інфляційних втрат; 4 595 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 72 (сімдесят дві) коп. пені та 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 72 (сімдесят дві) коп. - 3% річних.

В решті - рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 06 вересня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи