РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року

м. Рівне

Справа № 556/558/18

Провадження № 22-ц/4815/112/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Поровський В.А.

Рішення ухвалене в смт. Володимирець Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

з участю ОСОБА_2, Вінничук В.А., Осіпова З.В., Рункевич І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_7 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_7 в інтересах малолітнього ОСОБА_6 з позовом заявленим до Головного управління Національної поліції в Рівненській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області , шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_7, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 300 000 , 00 грн.

В обґрунтування позову вказував на те, що 29 серпня 2016 року ОСОБА_6, перебуваючи в лісовому масиві Сопчівського лісництва, під час заготівлі дров, внаслідок падіння дерева, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому черепа.

За даним фактом Володимирецьким ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області внесено відомості до ЄДРДР №0000471 від 30.08.2016 за ст. 128 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_6 визнано потерпілим, однак досудове розслідування триває по даний час і матеріалів кримінального провадження до суду по даний час не передано. Позивач вважає дії Володимирецького ВП як бездіяльність, котра завдає значних моральних страждань малолітньому ОСОБА_6, оскільки держава в особі органу досудового розслідування, не може захистити порушене його право яке підлягає захисту.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_7 до ГУНП в Рівненській області та ГУ ДКСУ у Рівненській області про відшкодування моральної шкоди в сумі 300 000 грн. відмовлено за безпідставністю.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі вважає його незаконним та необґрунтованим, таким що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що досудове розслідування по справі триває дуже довгий проміжок часу, вже понад рік, є неефективним та безрезультатним, що в свою чергу порушує права неповнолітньої дитини. Оскільки стороною обвинувачення не зібрано жодних доказів, які б дали можливість встановити істину у справі та забезпечити її належний захист як потерпілої сторони. Вказує на недотримання слідчим Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області розумних строків досудового розслідування, що є порушенням ст. 28 КПК України.

За наведених підстав, просив рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 29.10.2018 скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов.

У поданому ГУНП в Рівненській області відзиві на апеляційну скаргу, вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Зазначає про те, що ч.1 ст. 1176 ЦК України не передбачає такої підстави відшкодування шкоди як незаконне закриття кримінального провадження. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч.1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої обов'язковою умовою такої відповідальності є наявність шкоди і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

Вказує на те, що між діями працівників Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області та настанням шкоди у вигляді тяжких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_6 та його моральних страждань і душевних переживань немає причинного зв'язку, так як описані позивачем моральні страждання виникли саме внаслідок падіння дерева.

Вважає, що питання про відшкодування шкоди може розглядатися в порядку цивільного судочинства тільки після встановлення факту незаконності дій або бездіяльності працівників поліції.

На підставі викладеного, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У поданому відзиві ГУ ДКСУ у Рівненській області зазначає, що заперечує проти апеляційної скарги та повідомляє, що управління не вступало у будь-які правовідносини з позивачем, своїми діями чи бездіяльністю не завдало позивачеві шкоди.

Вважає, що оскільки незаконність дій органу досудового розслідування недоведена, відсутні підстави для проведення безспірного списання коштів відповідно до вимог Порядку №845.

За наведеного вважає, що рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 29.10.2018 є законним та обґрунтованим, тоді як апеляційна скарга не містить підстав для скасування рішення суду.

Прокуратурою Рівненської області також подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що позивачем та його представником не було надано достатніх належних доказів на підтвердження бездіяльності працівників Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП в рівненській області, а також причинно-наслідковий зв'язок між такою бездіяльністю та моральною шкодою, завданою неповнолітньому ОСОБА_7

Представник апелянта ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник просив ГУ НП в Рівненській області Вінничук В.А. та представник ГУ ДКСУ у Рівненській області Осіпова З.В., прокурор Рункевич І.В. підтримали свої позиції викладені в відзивах апеляційну скаргу та просили її залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як слідує з матеріалів справи, а саме постанови Володимирецького ВП Кузнецовського ВП ГУНП в Рівненській області про визнання потерпілим від 01 березня 2017 року, досудовим розслідуванням встановлено, що 29 серпня 2016 року приблизно о 16 годині ОСОБА_6, перебуваючи в лісовому масиві Сопачівського лісництва, під час заготівлі дров внаслідок падіння дерева отримав тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, перелому черепа. За наслідками даної постанови ОСОБА_6 визнано потерпілим у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000471 від 30.08.2016 (а.с.8).

Згідно з висновку експерта №319 від 26.12.2016, зробленого КЗ обласного бюро судово-медичної експертизи Рівненської обласної ради, у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, перелому кісток склепіння та основи черепа через піраміду правої скроневої кістки, забою стиснення розмозження головного мозку важкого ступеня, стадія декомпенсації, гострої правобічної субдуральної гематоми, стану після двобічної трепанації черепа, видалення гематоми та мозкового дентриту, набряку головного мозку, отогематоліквореї справа, забою м'яких тканин голови, геміпарезу зліва, з приводу чого він знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ "Володимирецька ЦРЛ" з 29.08.2016 по 04.10.2016. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, можливо при обставинах та в термін вказаний в постанові та. Які згідно п.2.1.3 "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя на момент їх заподіяння (а.с.6-7)

Також до матеріалів справи долучено медичні документи, які відображають незадовільний стан здоров"я ОСОБА_6, перебування його на стаціонарному лікуванні та встановлення інвалідності (а.с.9-20).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що немає причинного зв'язку з діями працівників поліції і каліцтвом потерпілого ОСОБА_6. Відшкодування моральної шкоди, згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, проводиться внаслідок неправомірних рішень, дій чи бездіяльності і відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Нормами ст. 1167 та 1176 ЦК України відшкодування моральної шкоди проводиться у випадках перелічених в законі, а тривале досудове розслідування не є підставою для стягнення моральної шкоди.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, зважаючи на таке.

На підставі ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди, завданої внаслідок діяльності зазначених органів, діють правила частини шостої цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилаючись на ст. 1174 ЦК України, просить відшкодувати моральну шкоду, завдану незаконною бездіяльністю Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області та такою, що завдає значних моральних страждань неповнолітнього ОСОБА_6, оскільки держава в особі органу досудового розслідування не може захистити його порушене право, яке підлягає захисту.

Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 1 і ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

З огляду на положення ст. 1174 ЦК України, що передбачають відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювача, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої матеріальної і (або) моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач надав лише докази перебування у Володимирецькому ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області, на стадії досудового розслідування, кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000471 від 30.08.2016 за фактом подій, що сталися 29 серпня 2016 року приблизно о 16 годині, коли ОСОБА_6 перебуваючи в лісовому масиві Сопачівського лісництва, під час заготівлі дров внаслідок падіння дерева отримав тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, перелому черепа.

Проте, інші обов'язкові складові цивільно-правової відповідальності не доведені.

Не надано позивачем і доказів причинно-наслідкового зв'язку між порушенням його права та наслідками, які спричинило це порушення.

Відтак слід дійти висновку, що між діями працівників Володимирецького ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області та настанням шкоди у вигляді тяжких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_6 та його моральних страждань і душевних переживань немає причинного зв'язку, так як описані позивачем моральні страждання неповнолітнього виникли внаслідок події, яка сталася під час заготівлі дров у лісовому масиві Сопачівського лісництва, а не внаслідок будь-яких дій чи бездіяльності органу досудового розслідування.

Також слід вказати на те, що статтею 308 КПК України передбачено порядок оскарження недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Однак матеріали справи не містять доказів того, що позивачем оскаржувалась бездіяльність слідчого та недотримання розумних строків під час досудового розслідування, як це передбачено вищезазначеною нормою.

Право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями або бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, настає лише при встановленні незаконності дій посадових осіб зазначених органів. Факт неправомірності дій працівників органів досудового слідства на момент розгляду судом спору про відшкодування шкоди повинен вже бути встановлений відповідними засобами доказування, зокрема відповідним рішенням суду, яке має преюдиційне значення при розгляді справи про відшкодування шкоди.

Крім того, зазначені у відзивах на апеляційну скаргу аргументи про відсутність підстав для задоволення позову заслуговують на увагу.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків