Справа № 214/7964/18
2/214/534/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
11 вересня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Ткаченка А.В.,
за участю: секретаря Фастовець Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу № 214/7964/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» 29.11.2018 року звернувсь до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № KRH0RK04680098 від 21.04.2005 року. В подальшому уточнив позовні вимоги в редакції від 02.05.2019 року (а.с. 44).
Представник позивача, до зали судового засідання не з`явився, просив суд у разі неявки в судове засідання відповідача, розглядати справу у його відсутності. Не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову частково за таких підстав.
Відповідно до укладеного договору № KRH0RK04680098 від 21.04.2005 року, ОСОБА_1 отримав кредит на строк по 20.04.2008 року в розмірі 4200,00 грн., на купівлю ТНС зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 1,0 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою комісії щомісяця в період сплати в розмірі 1,52 % (а.с. 7-8).
Сторонами погоджено, що погашення заборгованості здійснюється щомісяця, в період сплати, за який приймається період з 21 по 25 число кожного місяця, шляхом внесення щомісячних платежів в сумі 203,67 грн. для погашення заборгованості, яка включає тіло, проценти, комісії, а також інші витрати згідно з Умовами.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором № KRH0RK04680098 від 21.04.2005 року виконав належним чином, надавши ОСОБА_1 кредит в обумовленому розмірі. В свою чергу відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором і не здійснив повернення кредиту у встановлений строк та не сплатив проценти за користування кредитом.
В зв`язку з чим, банк звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № KRH0RK04680098 від 21.04.2005 року, станом на 24.07.2008 року у розмірі 4111,79 грн, яка складається наступного: 1891,20 грн. заборгованість за кредитом, 1345,96 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 492,40 грн. заборгованість по комісії, 382,23 грн. пеня. Також стягнути судові витрати у розмірі 25,50 грн. - судовий збір та 15,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу (а.с. 68).
За результатами розгляду вище вказаної заяви, Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 18.09.2008 року видано судовий наказ № 2н-4951 про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитом у розмірі 4111,79 грн, та судових витрат. Що в загальній сумі складає 4152,29 грн. (4111,79 + 25.5+15=4152,29). На підставі судового наказу № 2н-4951 державним виконавцем Саксаганського ВДВС КМУЮ відкрито виконавче провадження 09.07.2010 року (а.с. 69).
22.02.2011 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС КМУЮ закінчено виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 37, ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку із сплатою боржником ОСОБА_1 заборгованості в повному обсязі (а.с. 70).
З розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 отримавши кредит 21.04.2005 року на придбання телевізору в розмірі 4200 грн. зі стоком дії до 20.04.2008 року, певний час виконував свої зобов`язання щодо сплати місячних платежів належним чином. Прострочення виконання зобов`язань щодо оплати отриманих кредитних коштів ОСОБА_1 допустив в березні 2007 року, сплативши 21.03.2007 року 42,34 грн. на погашення відсотків, та 07.12.2007 року сплативши в рахунок погашення заборгованості за пенею 162,48 грн. та комісії - 337,52 грн. (а.с. 5-6).
Заборгованість за кредитним договором № KRH0RK04680098 від 21.04.2005 року станом на 24.07.2008 року у розмірі 4111,79 грн., стягнуту судовим наказом, ОСОБА_1 сплатив в лютому 2011 року, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження.
З викладеного слідує, що строк дії договору закінчився 20.04.2008 року, борг станом на 24.07.2008 року погашений відповідачем в повному обсязі лише 22.02.2011 року.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Згідно із положеннями статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Після прийняття судом рішення про стягнення заборгованості грошове зобов`язання боржника не припиняється, тому передбачені статтею 625 ЦК України інфляційні втрати та три проценти річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.
Аналогічну правову позицію висловила ВП ВС у своїй постанові від 04.06.2019 року по справі № 916/190/18.
Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Суд не може погодиться з заявленими позивачем сумами виходячи з такого. Як встановлено матеріалами справи сума заборгованості ОСОБА_1 на яку слід нараховувати інфляційні втрати становить 3332,93 грн., з розрахунку: 1891,20 грн. (тіло кредиту) + 949,53 грн. (відсотки по строк дії договору, а саме станом на 20.04.2008 року) + 492,40 грн. (комісія, яка була складовою щомісячних платежів)=3332,93 грн. Період нарахування інфляційних втрат складає з 01 березня 2007 року (допущення прострочення виконання грошового зобов`язання) по 21 лютого 2011 року (сплата боргу в повному обсязі).
Таким чином, сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача за період з 01.03.2007 року по 21.02.2011 року становить 2536,32 грн., виходячи з розрахунку: 3332,93 (сума боргу) *176.12 (сукупний індекс інфляції): 100% - 3332,93 (сума боргу) = 2536,32 грн.
Суд також не знайшов підстав для стягнення з відповідача 3% річних у заявленому позивачем розмірі - 1764,35 грн., мотивуючи своє рішення таким.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).
Судовим розглядом встановлено, що строк дії договору закінчився 20.04.2008 року. При цьому позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, на підставі якого з відповідача стягнуто заборгованість, в тому числі і за відсотками в розмірі 1345,96 грн. станом на 24.07.2008 року. Вказаний розмір заборгованості за відсотками відповідачем не оскаржений та сплачений в порядку виконання судового наказу, в повному обсязі. Враховуючи що банк вже стягнув та отримав проценти за користування кредитом, які нараховані в розмірі передбаченому договором станом на 24.07.2008 року, то три проценти річних від простроченої суми слід рахувати з 25.07.2008 року до 21.02.2011 року.
Таким чином, сума 3 % річних, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача за період з 25.07.2008 року по 21.02.2011 року становить 257,86 грн., виходячи з розрахунку: 3332,93 (сума боргу) *3%:100%: 365 (днів) *942 (кількість днів) = 257,86 грн.
На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 2794,18 грн., яка складається з: 2536,32 грн. інфляційні збитки, 257,86 грн. 3 % річних від простроченої суми.
Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 246,68 грн. пропорційно частині задоволених вимог (14%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 554, 610, 623, 634, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 2794 грн. 18 коп., яка складається з: 2536 грн. 32 коп. інфляційні збитки, 257 грн. 86 коп. 3 % річних від простроченої суми.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 246 грн. 68 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне рішення не було вручене в день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя А.В. Ткаченко