Провадження № 2-н/161/277/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з боржника Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» нарахованої, але не виплаченої під час звільнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» нарахованої, але не виплаченої під час звільнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 10.11.2018 по 14.06.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Стаття 163 ЦПК України встановлює форму і зміст заяви про видачу судового наказу. Зокрема, відповідно до п.п.4, 5 ч.2 цієї статті у заяві повинно бути зазначено: 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. А відповідно до п.4 ч.3 цієї статті до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов висновку, що заявнику слід відмовити у видачі судового наказу в частині вимог, виходячи з наступного.

Заявник вказує, що 16.11.2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано судовий наказ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (а.с. 4).

Вказаний судовий наказ був пред`явлений ОСОБА_1 до примусового виконання і в межах виконавчого провадження №58178298 був виконаним - 14.06.2019 року.

Вказує, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 43 153,88 грн. був нарахований з 18.08.2017 по 09.11.2018, однак фактично виплачений -14.06.2019.

Однак, заявник суду не надала доказу того, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені був їй виплачений 14.06.2019 року.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з боржника Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» нарахованої, але не виплаченої під час звільнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 10.11.2018 по 14.06.2019 року, подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а тому суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Одночасно заявнику слід роз`яснити, що відповідно до ст. 166 ЦПК України у випадку відмови у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.160,161,163, 165, 166 ЦПК України,суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з боржника Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» нарахованої, але не виплаченої під час звільнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук