ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

за участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу дублікату судового наказу.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що судовим наказом Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 160 ЦПК України, передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.п. 17.4 ч. 1 розділу ХІII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявник повинен подати докази, а суд має обов'язково перевірити ці докази.

Проте, заява ОСОБА_1 про видачу дублікату судового наказу через його втрату ніякими доказами не підтверджена, які дії вчинено по встановленню місцезнаходження виконавчого документа, твердження щодо втрати судового наказу ґрунтується виключно на особистих припущеннях.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 н6е надано доказів на підтвердження втрати оригіналу судового наказу, а відтак відсутні причини видачі його дублікату.

За таких обстави, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу не підлягає задоволенню.

Керуючись розділом ХІII Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідент.номер НОМЕР_1, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_3 про видачу дубліката судового наказу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Г.В.Соловей