Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 752/6011/15-ц

провадження № 61-9311св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Родничок»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці у складі судді Вольської-Тонієвич О. В. від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області, у складі колегії суддів: Лисака І. Н., Височанської Н. К., Владичана А. І., від 03 березня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Родничок» (далі - ТОВ «Родничок»), у якому просила зобов`язати останнього видати їй документи, необхідні для реєстрації права власності на об`єкт фінансування за договором від 20 серпня 2010 року № 15 - квартиру в блоці «Г» житлового будинку в районі забудови по АДРЕСА_2 , а саме: довідку із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні, завірену копію документа, що посвідчує право власності ТОВ «Родничок» на земельну ділянку, на якій розташовано будівництво, завірені копії декларацій про готовність об`єкта сертифіката серії ЧВ № 14, ЧВ №72, завірену копію рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради про присвоєння поштової адреси житловому будинку; довідку про набуття у власність квартири.

Посилалась на те, що вона виконала умови договору, оплатила вартість квартири, а відповідач у порушення умов договору безпідставно відмовив у видачі всіх необхідних документів для реєстрації права власності на об`єкт будівництва.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 03 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що позивач не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання взятих на себе зобов`язань за договором, оскільки вона не сплатила товариству кошти за усю житлову площу в квартирі, яка визначена за результатами обмірів бюро технічної інвентаризації. Отже, вона не в повному обсязі виконала умови укладеного між сторонами договору, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, за цим договором не передбачено видачу тих документів, які просила надати позивач.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у березні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень не врахували порушення умов договору, укладеного між сторонами, оскільки після завершення будівництва та підтвердження готовності до експлуатації об`єкта фінансування, відповідачем не було передано позивачу документів, що підтверджують передачу цього об`єкту та які б давали можливість оформити право власності на квартиру. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилалась на безпідставну відмову відповідача у передачі їй документів для оформлення права власності на квартиру, а тому висновки судів попередніх інстанцій про невірно обраний спосіб захисту є безпідставним.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 714/854/15-ц (провадження № 61-27905св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

03 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20 серпня 2010 року між сторонами було укладено договір доручення № 15, за умовами якого ТОВ «Родничок» зобов`язалось за рахунок коштів ОСОБА_1 надати послуги по будівництву квартири загальною площею 100,4 кв. м в блоці «Г» житлового будинку в районі забудови по АДРЕСА_2 , а остання оплачує ці послуги.

На виконання умов цього договору ОСОБА_1 сплатила ТОВ «Родничок» кошти у розмірі 562 240 грн за будівництво вказаної квартири.

Після здачі будинку в експлуатацію, відповідно до технічної характеристики квартири, її площа збільшилась та становить 108,20 кв. м. (а. с. 48-50).

Даних про сплату ОСОБА_1 збільшеної площі об`єкта будівництва матеріали справи не містять.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша, третя статті 10, частина перша статті 60 ЦПК України 2004 року).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК 2004 року).

За приписами статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пунктів 2.1.5, 3.1.1. укладеного між сторонами договору ОСОБА_1 може отримати у власність відповідну квартиру лише за умови фінансування у розмірі 100% загальної площі цієї квартири та сплати вимірних одиниць об`єкта фінансування на підставі наданого ТОВ «Родничок» розрахунку вартості та графіку внесення фінансування.

Згідно з пунктом 1.6 розрахунку вартості та графіку внесення фінансування, який є узгоджений сторонами додатком до договору, передбачено, що якщо фактична загальна площа збудованого об`єкту перевищує загальну площу за цим договором, в тому числі, якщо збільшення загальної площі є наслідком коригування проекту квартири за індивідуальним замовленням ОСОБА_1 , різниця оплачується нею за фактичною ціною на день оплати (а. с. 7).

Встановивши, що фактична загальна площа збудованого об`єкту (108,20 кв. м) перевищує оплачену позивачем площу (100,4 кв. м), а ОСОБА_1 не оплатила різницю збільшеної площі об`єкта будівництва, суди дійшли вірного висновку про невиконання у повному обсязі позивачем своїх зобов`язань за договором. Отже, позивачем не доведено обставин, на які вона посилалась як на підставу своїх позовних вимог, тому суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

За змістом статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Положеннями статей 6 та 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, відповідно до якого сторони не лише мають право на врегулювання у договорі своїх відносин, які не передбачені актами цивільного законодавства, але є й вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 3.1.3. укладеного між сторонами договору, ОСОБА_1 зобов`язана протягом 20 днів після завершення виконання робіт, за умови виконання цього договору, підписати відповідний акт прийому-передачі наданих послуг.

Обов`язки ТОВ «Родничок» визначені розділом 3.2. договору, серед яких відсутні обов`язки щодо надання документів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судами також обгрунтовано враховано, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачено обов`язку відповідача видати на вимогу ті документи, які просила позивач.

Доводи касаційної скарги про те, що внаслідок ненадання цих документів вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на цю квартиру є безпідставними, оскільки укладений між сторонами договір передбачав лише підписання акту прийому-передачі наданих послуг. Надання інших документів договором не передбачено, а до переліку вимог позивача не входило зобов`язання надати акт прийому-передачі, що могло бути підставою для зобов`язання відповідача виконати умови договору з урахуванням балансу інтересів сторін. При цьому, сторони вказаний договір та додаток до нього не змінювали, отже посилання касаційної скарги на порушення умов укладеного між сторонами договору є безпідставними.

Установивши, що позивач не виконала умови договору щодо оплати усієї площі квартири та вимагала зобов`язати відповідача надати не передбачені договором документи, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі, оскільки позивач не довела позовних вимог, а на припущеннях доказування грунтуватися не може, що є підставою в їх задоволенні.

Відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують тазводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 03 березня 2016 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара