Справа № 159/6249/18 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М.
Провадження № 22-ц/802/711/19 Категорія: 26 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Киці С. І., Матвійчук Л. В.,

розглянувши у порядку письмового (спрощеного) позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 25.04.2018 р. між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 501021761. За умовами кредитного договору відповідач, як позичальник, отримала в банку, як кредитора, кредит у сумі 100000 грн на строк з 25.04.2018 р. до 25.04.2021 р. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язалась у порядку та на умовах, що визначені ним, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

Покликаючись на ст. ст. 1054, 1049 ЦК України, позивач зазначає, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредит у вказаній вище сумі. А відповідач у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належно не виконувала, внаслідок чого станом на 15.11.2018 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 97817 грн 29 коп., за відсотками в сумі 7159 грн 20 коп., за комісією в сумі 11758 грн 06 коп., а також штраф у сумі 2000 грн. Сума заборгованості за кредитною заборгованістю, що не повернута у зазначений строк, вважається банком простроченою заборгованістю, а тому на підставі наведеного банк просив стягнути з відповідача на його користь зазначену вище загальну суму боргу та судові витрати у справі.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2019 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Альфа - Банк» 118734 грн 55 коп. заборгованості, що складається з: 97817 грн 29 коп. заборгованість за кредитом, 7159 грн 20 коп. - заборгованість за відсотками, 11758 грн 06 коп. заборгованість за комісією, а також 1781 грн судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права. Відповідач вказує, що суд не взяв до уваги та не надав правової оцінки тим обставинам, що умови, які ,як зазначає позивач, є складовою частиною укладеного між сторонами договору, не містять підпису відповідача. Також суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які би підтверджували, що саме ці умови мала на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно чи брала на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язань з повернення кредиту. Разом з тим, ОСОБА_1 покликається на положення Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов окремих його положень, зокрема і щодо нарахування щомісячної комісії.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється колегією суддів у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення у повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли зобов`язальні договірні правовідносини. Відповідач зобов`язувалась виконувати умови договору, вчасно повернути суму кредиту, вчасно та у повному обсязі сплачувати відсотки за кредитним договором, а також за наявності певних умов, передбачених кредитним договором, сплатити інші платежі - штраф, пеню. Оскільки ОСОБА_1 порушила умови договору, укладеного між сторонами, сума заборгованості нарахована банком вірно і відповідає умовам договору, а тому заборгованість підлягає стягненню у повному розмірі.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів у повній мірі не погоджується, виходячи з наступного.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що 25 квітня 2018 року банк отримав від ОСОБА_1 - відповідача у справі, пропозицію (оферту) про укладення кредитного договору №501021761, в якій остання пропонувала надати їй споживчий кредит, у зв`язку з чим банком було акцептовано вищезазначену оферту й надано їй кредит у розмірі 100000 грн.

На підставі анкети - заяви відповідача від 25.04.2018 р. банком відкрито рахунок на ім`я відповідача відповідно до умов договору, погоджених сторонами.

За умовами кредитного договору відповідач, як позичальник, отримала у банку, як кредитора, кредит у сумі 100000 грн у строк з 25.04.2018 р. до 25.04.2021 р. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язалась у порядку та на умовах, що визначені ним, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

Позивач зазначав, що він свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці кредит у вказаній вище сумі. А відповідачка на порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належно не виконувала, внаслідок чого станом на 15.11.2018 року у неї виникла заборгованість за даним кредитом у розмірі 97817 грн 29 коп., за відсотками в сумі 7159 грн 20 коп., комісією в сумі 11758 грн 06 коп., штраф у сумі 2000 грн.

Відповідно до п. 4.2.9.1 Публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб клієнт зобов`язаний у разі виникнення несанкціонованої кредитної заборгованості повертати банку таку заборгованість наступним чином: сплачувати нараховані проценти за несанкціонованою кредитною заборгованістю, що виникла в поточному календарному місяці, в останній робочий день поточного календарного місяця. Сплачувати заборгованість за сумою основного боргу несанкціонованої кредитної заборгованості, що обліковується банком на останній робочий день поточного календарного місяця, не пізніше строку, зазначеного у відповідному Додатку до цього договору, що визначає умови користування продуктами банку. Сума заборгованості за несанкціонованою кредитною заборгованістю, що не повернута у зазначений строк, вважається банком простроченою заборгованістю (п. 4.2.9.2 Публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

За змістом п. 4.2.9.3 Публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, у разі прострочення строку погашення заборгованості за несанкціонованою кредитною заборгованістю, що зазначено у п. 4.2.9.2 договору, банк зупиняє нарахування відсотків за несанкціонованою кредитною заборгованістю на таку прострочену суму та починає нараховувати пеню на суму простроченої несанкціонованої кредитної заборгованості у розмірі, що зазначається в Тарифах до Договору.

Відповідно до умов договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь - яких обов`язків, встановлених договором, у т. ч., у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше, на один календарний місяць, банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором.

Відповідачу була направлена вимога про досудове врегулювання спору, яка залишилась не виконана.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлених договором.

У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Факт використання відповідачкою кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором та не заперечується нею.

Проте банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а також комісію і штраф за несвоєчасну сплату кредиту. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на умови, визначені в Публічній пропозиції банку на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме цей текст Публічної пропозиції розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи анкету-заяву про оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501021761 від 25.04.2018 р., а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки ( штрафу) саме у зазначеному в позові розмірах і порядку їх нарахування.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 у подібних правовідносинах, колегія суддів бере до уваги правові висновки, викладеній у ній.

Таким чином, за відсутності доказів про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві та оферті і графіку домовленості сторін про сплату штрафу за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Публічна пропозиція ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правила користування банківською платіжною карткою, які не підписані відповідачкою ОСОБА_1 , не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч. 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене вище та обставини того, що Публічна пропозиція банку на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, а також Правила користування банківською платіжною карткою, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25 квітня 2018 року шляхом підписання анкети-заяви.

Як видно зі змісту підписаних відповідачкою ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору документів, а саме - оферти на укладання угоди про надання кредиту, а також графіка платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с. 15, 17-18), сторони обумовили в цих документах суму кредиту - 100000 грн, фіксовану процентну ставку річних - 15, 99 %, комісію в розмірі 2, 25% від суми кредиту, зазначеної в оферті, без ПДВ, строк кредиту - 36 місяців, дату повернення кредиту - 25.04.2021 року, та інші умови.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а тому з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафу колегія суддів не погоджується та вважає,що в цій частині у позові слід відмовити.

Разом з тим, суд також не може погодитись із вимогою про стягнення комісії, враховуючи правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 20.02.2019 року у справі № 666/ 4957/15-ц та від 27 грудня 2018 року у справі № 695/3474/17, а також Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746/цс16.

У зазначених судових рішеннях вказано, що відповідно до положень абзацу 2 ч. 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

В даному випадку банк, встановивши у договорі умову про сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,25% від суми кредиту, що становило 2250 грн, не зазначив, за які саме послуги, що надаються відповідачці, сплачується комісія. Вказана плата не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а отже не підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 в користь банку.

Таким чином, висновок суду про наявність правових підстав для стягнення на користь банку комісії в сумі 11758,06 грн та штрафу в сумі 2000 грн за недотримання умов кредитного договору не ґрунтується на законі, оскільки суд не мав підтверджень прийняття відповідачкою умов кредитування щодо нарахування неустойки, викладених у Публічній пропозиції, та безпідставно вважаючи її складовою частиною кредитного договору, а також всупереч Закону «Про захист прав споживачів» безпідставно вніс до умов договору положення про стягнення щомісячної комісії.

Отже, в частині стягнення штрафу та комісії в позові слід відмовити, а в решті позов підлягає до задоволення, оскільки розрахунок тіла кредиту і процентів за користування кредитними коштами відповідає узгодженим сторонами умовам, які відповідач зобов`язалась виконувати, підписавши особисто оферту, анкету-заяву та графік і отримавши в банку в кредит 100000 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти у добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, АТ «Альфа-Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахованих процентів.

Беручи до уваги те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення про стягнення заборгованості підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову - про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 97817 грн 29 коп. та відсотками в сумі 7159,20 грн.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду на підставі ст. 376 ч. 1 п. п. 1, 4 ЦПК України підлягає скасуванню в зазначеній вище частині, а апеляційна скарга, відповідно, підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позов судом задоволено частково, то відповідно до частини 10 та 13 статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 в користь банку слід стягнути 1264,95 грн судового збору, беручи до уваги пропорційність задоволених позовних вимог та апеляційної скарги, а також можливість зобов`язання судом сторони, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні, виходячи з такого розрахунку: за подання позову з ОСОБА_1 в користь банку належить стягнути 1574,58 грн ( задоволено 88,41 % від позову), а з банку в користь ОСОБА_1 за часткове задоволення її апеляційної скарги слід стягнути 309,63 грн. (11,59 % вимог скарги задоволено) (1574,58 грн-309,63 грн = 1264,95 грн).

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384,389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 501021761 від 25.04.2018 року в розмірі 104976 (сто чотири тисячі дев`ятсот сімдесят шість) гривень 49 копійок, з яких: 97817 (дев`яносто сім тисяч вісімсот сімнадцять) грн 29 коп. заборгованість за кредитом, 7159 (сім тисяч сто п`ятдесят дев`ять) гривень 20 коп. - борг за відсотками, та судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 1264 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) гривні 95 копійок.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді