Ухвала

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 757/22314/17-ц

провадження № 61-42945св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інтегро-В»,

третя особа - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року у складі судді: Остапчук Т. В. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2018 року у складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегро-В» (далі - ТОВ «Інтегро-В»), третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним рішення загальних зборів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 жовтня 2016 року відбулися позачергові загальні збори учасників ТОВ «Енергокредо» («Інтегро-В»), на порядку денному, яких було поставлено питання про зміну складу учасників товариства та зміну розподілу часток статутного капіталу. За результатами розгляду питань порядку денного позачергових загальних зборів учасників було прийнято рішення про вихід зі складу учасників товариства ОСОБА_5 та здійснення з ним розрахунку шляхом передачі майна в натурі у приватну власність, а саме будівлі гуртожитку, загальною площею 2 547,1 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Рішення про надання згоди на вихід зі складу учасників товариства ОСОБА_5 було оформлено протоколом № 18/10-16 від 18 жовтня 2016 року, на підставі якого 20 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіною О. В. було зареєстровано право власності на вищевказану будівлю за ОСОБА_5 Вважала, що при прийняті рішення про спосіб розрахунку з ОСОБА_5 не було враховано майнових зобов'язань ТОВ «Інтегро-В» перед третіми особами, зокрема, перед позивачем, чим порушено її права.

Позивач просила визнати недійсним рішення позачергових загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегро-В» від 18 жовтня 2016 року, які оформлені протоколами № 18/10-16/1 та № 18/10-16/2.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2018 року, позовні вимоги залишено без задоволення.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що чинним цивільним законодавством передбачено право учасника товариства на оскарження рішення загальних зборів до суду, проте не встановлено підстав для визнання рішення загальних зборів недійсним. За своєю правовою природою рішення зборів учасників ТОВ є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. ОСОБА_4 не є учасником товариства «Інтегро-В», не володіє відповідними корпоративними правами та обов'язками, а тому усі рішення зборів, які прийняті в межах компетенції загальних зборів товариства, не поширюються на її права та інтереси.

16 серпня 2018 року ОСОБА_4 подала через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду із касаційну скаргу, в якій просить оскаржені рішення скасувати, а позовні вимоги задовольнити. При цьому посилалася на те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій вважають, що це є корпоративний спір, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Проте до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб'єктного складу сторін: спори про визнання недійсними рішень органів управління юридичної особи за позовом особи, яка не є учасником (акціонером, членом, засновником), у тому числі таким, що вибув, у разі оспорювання рішень органів управління юридичної особи, прийнятих після його вибуття.

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, та встановлено строк на подачу відзиву на касаційну скаргу до 08 листопада 2018 року.

29 листопада 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інтегро-В»надіслало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу задовольнити, оскаржені рішення скасувати, а позов задовольнити.

Аналіз змісту частини першої та восьмої статті 394 ЦПК України свідчить, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, суддя-доповідач вирішує питання про відкриття касаційного провадження. В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки відзив товариство з обмеженою відповідальністю «Інтегро-В»на касаційну скаргу подано до суду касаційної інстанції поза межами встановленого строку, протягом якого може бути поданий відзив на касаційну скаргу, без клопотання про продовження строку, то відзив залишається без розгляду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відзив товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегро-В» на касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Справу № 757/22314/17-ц за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегро-В», третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним рішення загальних зборів, призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель