Справа № 216/6151/18
Провадження 2-з/216/69/19
УХВАЛА

про забезпечення позову

16 грудня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М. В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Амельчишина Олега Валерійовича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

18.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики та договору завдатку недійсними, стягнення збитків.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 19.12.2018 року.

13.12.2019 року представником позивача адвокатом Амельчишиним О.В., через канцелярію суду, повторно подано заяву про забезпечення позову. Просить суд накласти арешт на нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 , шляхом заборони його відчуження, а саме: на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та на 1 / 6 частину квартири АДРЕСА_2 . Заяву обґрунтовує наступним. Стороні позивача відомо, що на все майно відповідача вже накладено арешт органами ВДВС, але якщо у разі продажу майна відповідача з торгів, може залишитися залишок грошових коштів, який може бути переданий ОСОБА_2 , який не має наміру повертати борг ОСОБА_1 , що в подальшому може ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позову по цій справі. Пропозиції представника позивача щодо зустрічного забезпечення позову відсутні, оскільки забезпечення позову, шляхом обмеження права розпорядження нерухомим майном не може завдати будь-якої шкоди відповідачу. На теперішній час у сторони позивача відсутні жодні дані про те, що вище перелічене нерухоме майно відповідача продовжує перебувати під арештом та в іпотеці.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;…забороною вчиняти певні дії;... іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;…іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У відповідності до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами Цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Відповідно до ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Ознайомившись з повторно заявленою заявою про забезпечення позову, вирішуючи питання щодо застосування такого виду забезпечення позову як заборона на відчуження, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір, що стосується стягнення грошових коштів.

Таким чином, з урахуванням існування між сторонами спору та реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зважаючи на відповідність обсягу позовних вимог заходам забезпечення позову та їх співмірність, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача у своїй повторній заяві, позовним вимогам, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом заборони на відчуження майна.

Оскільки відповідно до фактичних обставин справи жодні права відповідача не можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням таких заходів забезпечення позову, підстав, передбачених ст. 154 ЦПК України для застосування зустрічного забезпечення немає.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача або третіх осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом враховано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 156, 157, 260 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Амельчишина Олега Валерійовича про забезпечення позову - задовольнити частково, шляхом заборони відчуження нерухомого майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 : 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , та 1 / 6 частини квартири АДРЕСА_2 , заборонивши будь-яким особам укладати будь-які угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, направлену на зміну власника цього майна, до розгляду судом даної справи по суті.

Копію ухвали направити сторонам для відома та виконавчому комітету Криворізької міської ради для виконання.

Зустрічне забезпечення не застосовується.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки, до 16.12.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст.355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження цієї ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: М.В. Бутенко