Справа № 212/9107/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді: Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання: Тузничої А.Р. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін та без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я,-

встановив:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, посилаючись на те, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача, працюючи на посаді підземного гірника очисного забою дільниці №5 шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком». 03 листопада 2013 року внаслідок нещасного випадку на виробництві, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді «Закритого ушкодження двохголового мязу лівого плеча та закритого розриву дистального сухожилля двухголового мязу лівого плеча». Висновком МСЕК від 07.05.2014 року позивачу первинно встановлено 10 % втрати професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом з 06 травня 2014 року до 01.06.2015 року. 12.06.2018 року при повторному переогляді, висновком МСЕК позивачу встановлено 10 % втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом, з 01.06.2018 року безстроково.

Позивач вважав, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я і йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває фізичні страждання та біль, погане самопочуття та проходив тривале лікування, відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги у звязку з частковою втратою працездатності в молодому віці. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 18 410 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами.

Відповідач скористався правом надання суду відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, вказавши на відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки Актом розслідування нещасного випадку встановлена відсутність дій відповідача у настанні нещасного випадку. Повідомлень про погіршення стану здоровя від ОСОБА_1 не надходило. Крім того, зазначили, що наявність у позивача моральних страждань не підтверджені належними доказами, зокрема висновком фахівця.

26 грудня 2019 року судом отримані клопотання представника відповідача про розгляд справи в загальному провадженні, про розгляд в спрощеному провадженні з викликом сторін, про визнання явки позивача обовязковою та зобовязання позивача надати до суду оригінали письмових доказів, які за результатами розгляду ухвалою суду від 01.02.2019 року залишені без задоволення.

Виходячи з вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 в період з 28.02.2005 р. по 02.06.2016 р. працював на посаді підземного гірника очисного забою 4 розряду дільниці №5 шахти «Родіна» ПАТ "Кривбасзалізрудком". 02.06.2016 року звільнений згідно наказу №490-к за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України ( копія трудової нкижки а.с. 25-33).

03 листопада 2013 року близько о 05 годині 00 хвилин на дільниці №5 шахти «Родіна» ПАТ "Кривбасзалізрудком", при виконанні трудових обов'язків з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, під час якого він отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Закритого ушкодження двохголового мязу лівого плеча та закритого розриву дистального сухожилля двухголового мязу лівого плеча», що підтверджується актом № 8-71 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с.12-16).

11 березня 2014 року на підприємстві відповідача було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 03.11.2013 о 05-00 год. форми Н-5, згідно висновку комісії, нещасний випадок з ОСОБА_1 визнано таким, що пов'язаний з виробництвом і складено Акт форми Н-1. Комісія встановила, що осіб підприємства, або інших осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку не вбачає (а.с.17-22).

Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК від 07.05.2014 року серії АБ №0004183 ОСОБА_1 первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв'язку із трудовим каліцтвом (нещасний випадок від 03.11.2013 р.) строком до 01.06.2015 року, з наступним переоглядом 01.06.2015 (а.с.9).

Відповідно до довідки огляду МСЕК серії 12 ААА № 017409 від 12.06.2018 року, ОСОБА_1 повторно встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом з 01.06.2018 року безстроково (а.с. 10-11).

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Виходячи з наведених вимог закону, позицію представника відповідача щодо відсутності підстав для покладення на підприємство відповідальності за завдану шкоду, оскільки відсутня вина підприємства в її заподіянні, суд вважає такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки між сторонами склалися трудові правовідносини, а травма отримана позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язана з виробництвом, а отже наявні у зв'язку з цим всі підстави, передбачені ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Отже, відсутність причинного зв'язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Таким чином, суд відхиляє заперечення відповідача про недоведеність моральних страждань позивача, оскільки згідно повідомлення про наслідки нещасного випадку форми Н-2, позивач одужав, оскільки фізіологічне одужання позивача після нещасного випадку та припинення лікарняного листа не вплинуло на встановлення йому часткової втрати працездатності медико-соціальною експертною комісією.

При цьому, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.

Частиною третьою статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я та травмуванням внаслідок нещасного випадку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 11 000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 гривень.

За правилами ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на оплату послуг адвоката, крім того позовна заява не містить позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу із зазначенням розміру таких витрат, тому суд не вирішує питання про відшкодування таких витрат виходячи з принципів змагальності та диспозитивності судового процесу.

Керуючись ст.ст. 153,237-1 КЗпП України, Законом України « Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259,263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50029 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Сімбірцева, 1А ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50029 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Сімбірцева, 1А ) на користь держави судові витрати в розмірі 704,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 31.01.2019 року.

Суддя: М. Д. Власенко