ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Херсон

справа № 661/893/19

провадження № 22-ц/819/1292/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарПавловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Бойко М.Є. від 17 травня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , на бездіяльність та рішення головного державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Терехової Ірини Дмитрівни,

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність та рішення головного державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Терехової Ірини Дмитрівни та скасування постанов державного виконавця.

В обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 травня 2014 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.04.2014 року і до досягнення дитиною відповідного віку.

25 лютого 2015 року державним виконавцем біло відкрито виконавче провадження із виконання наведеного рішення суду.

Починаючи з лютого 2015 року та до січня 2018 року ним самостійно у визначеному державним виконавцем розмірі сплачувались аліменти, а з січня 2018 року по даний час аліменти він сплачує на депозитний рахунок Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби.

Заборгованості зі сплати аліментів немає, а переплата складає 29,73 грн.

У червні 2018 року головним державним виконавцем Тереховою І.Д. йому повідомлено про наявність заборгованості зі сплати аліментів в сумі 14 364,24 грн., визначеної з лютого 2015 року по 01.05.2018 року внаслідок перерахунку щомісячного розміру аліментів на підставі ухвали Новокаховського міського суду від 26.04.2018 року, з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину місячного доходу, виходячи із середньої заробітної плати працівника даної місцевості (з врахуванням часу, коли він не працював).

Станом на 01.02.2019 року розмір визначеної державним виконавцем заборгованості складав 20 393,76 грн.

У зв`язку із наявністю зазначеного боргу головним державним виконавцем внесені його дані до Єдиного реєстру боржників, а також 07.02.2019 року прийнято постанови про: накладення арешту на майно боржника; встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами; встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України; встановлення тимчасового обмеження у праві полювання, а також постанову про накладення штрафу у розмірі 4078,75 грн.

Посилаючись на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла внаслідок бездіяльності державного виконавця щодо здійснення перерахунку аліментів у відповідності до вимог статті 182 Сімейного кодексу України, визначення розміру заборгованості яких відбулось з порушенням установленого статтею 195 цього ж Кодексу порядку, просив суд визнати бездіяльність головного державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Терехової Ірини Дмитрівни неправомірною та зобов`язати скасувати прийняті нею 07 лютого 2019 року постанови.

Ухвалою суду від 17 травня 2019 року скаргу задоволено частково, визнано дії неправомірними та зобов`язано начальника Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області скасувати постанови головного державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Терехової Ірини Дмитрівни від 07 лютого 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про арешт майна боржника; про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами; про накладення штрафу у розмірі 4078,75 грн.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду щодо неправомірності дій державного виконавця із здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та вжиття примусових заходів щодо боржника за відсутності підстав для їх зняття внаслідок непогашення заборгованості, не відповідають обставинам справи та нормам законодавства, якими врегульоване спірне питання.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що період заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася до набрання чинності частинами 9 та 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», не може бути підставою для відповідальності боржника. Постанову державного виконавця про арешт майна боржника суд вважав такою, що винесена з порушенням вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».

В процесі розгляду справи суд встановив, що на примусовому виконанні у Новокаховському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перебуває виконавчий лист, виданий Новокаховським міським судом Херсонської області 14.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.04.2014року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

До травня 2018 року ОСОБА_1 вважався боржником, який не має заборгованості зі сплати аліментів.

26 квітня 2018 року Новокаховський міський суд Херсонської області постановив ухвалу, якою задовольнив скаргу стягувача ОСОБА_2 та визнав неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Терехової І.Д. щодо невиконання вимог статті 182 СК України та нарахування у наведеному вище виконавчому провадженні мінімального розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зобов`язав її здійснити перерахунок аліментів з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, а саме: з 08.07.2017 року проводити нарахування мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 не нижче ніж це встановлено прямою нормою частини другої статті 182 СК України (в редакції від 17 травня 2017 року).

На виконання зазначеного судового рішення 30.05.2018 року державним виконавцем Тереховою І.Д. складено довідку розрахунок за період з 19.02.2015року по 01.05.2018 року, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.05.2018 року становить 14 364,24грн.

Наведені дії державного виконавця Миргородський С.В. оскаржив в судовому порядку, однак ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 04.10.2018 року, яка набрала законної сили 22.01.2019року, у задоволенні його скарги відмовлено.

07 лютого 2019 року головний державний виконавець Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Терехова І.Д. визначила заборгованість ОСОБА_1 за аліментами станом на 01.02.2019 року у розмірі 20 393,76грн та винесла постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника: у праві виїзду за межі України; у праві керування транспортним засобом; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві полювання, а також про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 20% від суми заборгованості, що становить 4 078,75грн.

Крім того державний виконавець винесла постанову про арешт майна боржника.

Застосовуючи до ОСОБА_1 тимчасові обмеження, державний виконавець керувалася частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено право державного виконавця виносити вмотивовані постанови про встановлення цих тимчасових обмежень за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Накладаючи на ОСОБА_1 штраф, державний виконавець керувалася частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Разом з тим, частина дев`ята наведеної норми матеріального права у зазначеній редакції діє згідно із Законом № 2475-УІІІ від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018року.

Цим же Законом статтю 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено частиною чотирнадцятою.

До 28.08.2018 року Закон України «Про виконавче провадження» не передбачав таких повноважень державного виконавця як щодо встановлення тимчасових обмежень боржника, так і накладення на боржника штрафу.

Відповідно до положень статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, частини дев`ята та чотирнадцята статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2475-УІІІ від 03.07.2018 року підлягають застосуванню до спірних правовідносин з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 28.08.2018 року, і саме з цього часу має враховуватися наявна заборгованість для визначення сукупного розміру, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (частина дев`ята статті 71), або що перевищує суму відповідних платежів за один рік (частина чотирнадцята статті 71).

Натомість із наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 вбачається, що ця заборгованість утворилася в результаті сплати боржником аліментів у розмірі меншому ніж ј частина місячного доходу, виходячи із середньої заробітної плати працівника даної місцевості (з врахуванням часу, коли він не працював), а розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з вересня 2018 року по січень 2019 року становить 1 396,90грн (149,39+348,38+349,38+248,38+299,38), (а.с.87).

Враховуючи, що сукупний розмір визначеної за наведений період заборгованості зі сплати аліментів не перевищує суми відповідних платежів за чотири місяці, оскільки державним виконавцем з врахуванням середньої заробітної плати працівника даної місцевості визначено розмір місячного платежу в сумі 1 349грн 38коп., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець допустив помилку щодо дії закону в часі та безпідставно встановив ОСОБА_1 як боржнику передбачені частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасові обмеження.

Відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

07 лютого 2019 року головний державний виконавець Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Терехова І.Д. винесла постанову про арешт майна боржника, якою, встановивши, що станом на 01.02.2019 року розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 20 393, 76 грн, наклала арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику (а.с.16).

Оскільки арешт на рухоме майно боржника накладений державним виконавцем без проведення його опису, а постанова винесена без обґрунтування необхідності арешту всього майна боржника, зважаючи на розмір заборгованості та без врахування встановлених частиною другою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №2234-УІІІ від 07.12.2017 року, який набрав чинності 06.02.2018 року, обмежень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 в цій частині та вважає, що суд правильно здійснив захист прав останнього, як це передбачено частиною другою статті 451 ЦПК України.

У наведених частинах судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги відсутні.

Доводи апеляційної скарги, які у більшій частині зводяться до викладення обставин справи та містять посилання на положення сімейного законодавства щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей, не спростовують висновків суду у наведеній частині, оскільки, як зазначалося вище, у спірних відносинах державний виконавець діяв без врахування норм матеріального права щодо дії закону в часі.

Разом з тим, розглянувши по суті скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця від 07.02.2019 року про накладення штрафу на боржника, суд не врахував, що частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 року, закріплено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року (справа №127/9870/16-ц), від 28 листопада 2018 року (справа №14-425цс18) та інших виклала висновок про те, що зважаючи на положення частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» з моменту набрання цим Законом чинності, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині визнання неправомірною та зобов`язання скасувати постанову державного виконавця у виконавчому провадженні №46641311 від 07.02.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 4078,75грн підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині на підставі пункту першого частини першої статті 255 та частин першої і другої статті 377 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої статті 256 ЦПК України колегія суддів повідомляє заявникові, що розгляд порушеного ним питання у наведеній частині віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375, 376, 377 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області частково задовольнити.

Ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 травня 2019 року в частині визнання неправомірною та зобов`язання начальника Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області скасувати постанову державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Терехової Ірини Дмитрівни у виконавчому провадженні № 46641311 від 07.02.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 4078,75 грн скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

В решті оскарженій частині цю ж ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 06 вересня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова