Провадження № 2/752/692/19
РІШЕННЯ

Іменем України

02.09.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Голосіївський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов`язання зняти з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов`язання зняти з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 . Відповідач є її колишньою невісткою та вже тривалий час не проживає у цій квартирі без поважних на те причин. Відповідач з реєстраційного обліку у вказаній квартирі впродовж вже тривалого часу не знімається, і в квартирі фактично відсутня. У зв`язку із тим, що у позивача виникають проблеми пов`язані із несенням тягара утримання майна з розрахунку, що в ньому зареєстрована особа, яка не проживає, - позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. Посилаючись на викладені обставини позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , а також зобов`язати Голосіївський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби України зняти відповідача з реєстраційного обліку.

Представник позивача в судове засіданя не з`явився. До суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. До суду подала нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої позов визнала і не заперечує проти ухвалення судом рішення про його задоволення.

Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація та Голосіївський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби України в судове засідання явки своїх представників не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонеркою та на підставі ордеру від 08.01.1981 року є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 . Остання в ній зареєстрована та фактично проживає.

В зазначеній квартирі також на даний час зареєстрований син позивача ОСОБА_3 , який 25.08.2015 року розірвав шлюб із відповідачкою у справі - ОСОБА_2 .

Статтею 64 Житлового Кодексу Української РСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно із ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак, в зазначеній квартирі не проживає вже більше року, про що свідчать копії актів ЖЕД-110 від 22.02.2017 р., 19.04.2017 р., 27.06.2017 р.

Суд звертає увагу на те, що в ході розгляду справи стороною відповідача було подано суду нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої, остання визнала вимоги позову та не заперечувала проти його задоволення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач фактично в квартирі не проживає, в родинних відносинах з позивачем не перебуває, визнала позов та не заперечувала проти його задоволення, суд вважає, що позовна вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою є законною, обґрунтованою та доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Разом з тим, в частині позовної вимоги про зобов`язання зняти відповідача з реєстраційного обліку суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Суд звертає увагу на те, що відповідач визнається судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням та, згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням в день звернення особи.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не надано доказів того, що з боку відповідного відділу міграційної служби або іншого органу порушені будь-які права позивача в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку на підставі судового рішення, і у зв`язку з цим, такі порушені права підлягають захисту в судовому порядку, а тому дана позовна вимога є передчасною, безпідставною та необґрунтованою, в зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Голосіївський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов`язання зняти з реєстраційного обліку, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_1 , громадянку України, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Московським РУ ГУ МВС України в м. Києві 16.09.1997 року), - такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог про зобов`язання зняти з реєстраційного обліку, - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_1 , громадянки України, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Московським РУ ГУ МВС України в м. Києві 16.09.1997 року), - на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Васильків Київської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ), - судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Чередніченко