Справа № 466/3769/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/430/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності та стягнення грошової компенсації, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася із зазначеним позовом до ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 08 липня 2008 року проживала разом із ОСОБА_5, вела з ним спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов»язані спільним побутом, взаємними правами та обов»язками, фактично виконували права та обов»язки подружжя, тобто проживали однією сім»єю, як чоловік та жінка.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_6, якого вона похоронила за власні кошти.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді Ѕ квартири АДРЕСА_3.

Вона звернулася у нотаріальну контору для прийняття спадщини оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак нотаріус надав відповідь про необхідність надання документів про факт реєстрації шлюбу з ОСОБА_5

У той же час, по смерті чоловіка його родичі, а саме мати ОСОБА_3 та сестра змінили замки у квартирі і вона не має можливості потрапити в квартиру щоб забрати свої особисті речі та предмети необхідні їй для роботи.

Під час спільного проживання з ОСОБА_5 у 2009 році ними було придбано у новозбудованому будинку квартиру АДРЕСА_3.

Ремонт, меблі, побутову техніку, предмети інтер»єру вони придбали разом, фактично за її кошти.

В період спільного проживання з ОСОБА_5 вона постійно працювала, отримувала заробітну плату, крім цього за освітою вона дизайнер, відповідно заробляла кошти для їхнього житла.

Покійний чоловік працював лікарем дермато-венерологом і його доходи були мізерними.

Під час спільного проживання ними було проведені роботи по облаштуванню квартири для проживання, а також придбано меблі у кімнати, кухню, коридор, ванну кімнату а також предмети інтер»єру, а саме, люстри, штори, картини, камін. Крім цього, придбано постільну білизну, ковдри, подушки, предмети кухонного вжитку.

Окрім переліченого для спільного користування ними було придбано побутову техніку, зокрема: три телевізори, два кондиціонери, кухонна плита, мікрохвильова піч.

У квартирі також знаходилися її особисті речі, які належали її ще до початку їхнього спільного проживання та були подаровані під час спільного проживання.

З урахуванням зазначених обставин ОСОБА_2 на підставі ст.ст.16, 256 ЦК України, ст.ст.60,70,71,74 СК України просила:

встановити факт проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між ОСОБА_6 та нею ОСОБА_2 з 11 січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (день смерті ОСОБА_5.) за адресою:АДРЕСА_1

стягнути з ОСОБА_3 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на предмети побуту та домашнього вжитку, меблі та ін…. в сумі 600 000 гривень;

визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_3.

зобов»язати ОСОБА_3 повернути майно, яке належить її на праві особистої власності (а.с.1-6).

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 21 лютого 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності та стягнення грошової компенсації - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд залишив поза увагою показання свідків та світлини фотографій.

Суд в жодній мірі не мотивував причини відмови у задоволенні інших позовних вимог, зокрема: щодо стягнення з відповідачки грошової компенсації замість її частки у справі спільної сумісної власності та предмети побуту та домашнього вжитку на суму 600 тисяч гривень; визнання за нею право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_1; зобов»язати відповідачку повернути майно, яке належить їй на праві особистої власності.

ОСОБА_2 вважає, що вона довела суду наявність у неї достатньої фінансової спроможності придбавати спірне майно та водночас довела низький матеріальний стан покійного ОСОБА_6, що в сукупності з іншими доказами по справі дає підставу для висновку про підставність позовних вимог.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції призначався на 06 грудня 2018 року на 14 год.30 хв.

06 грудня 2018 року поступило клопотання від ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв»язку з тим, що вона не зможе взяти участь в судовому засідання через відрядження у м. Київ

Також зазначила, що відбулась заміна особи, яка буде надавати їй правову допомогу у справі так як між нею та адвокатом ОСОБА_8 05 грудня 2018 року було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.224).

Також 06 грудня 2018 року поступило клопотання від адвоката ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи у зв»язку з укладенням 05 грудня 2018 року договору з ОСОБА_2 на представництво її інтересів в суді та необхідністю додаткового часу для вивчення матеріалів справи.

Зазначені клопотання колегією суддів були задоволені, розгляд справи відкладено на 17 січня 2019 року на 16 год. 30 хв.

14 січня 2019 року до суду поступило клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_8 про розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2018 року без його участі, вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання призначене на 17 січня 2019 року ОСОБА_2 не з»явилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи на інший день у зв»язку з хворобою. Лікарського документа про факт звернення за медичною допомогою чи її надання (амбулаторно, стаціонарно) позивачка не надала.

З тих підстав колегією суддів відхилено як необґрунтоване клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи на інший день.

Відповідач по справі ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 в судове засідання не з»явилися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами ч.2 ст.3 СК сім»ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сімї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних звязках. Обовязковою умовою для визнання їх членами сімї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із чч.1, 2 ст.21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя.

Згідно з ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, ст. 74 СК поширюється на правовідносини між чоловіком і жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносинах, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім»ї.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно договору №191 від 22 травня 2007 року ОСОБА_6 уповноважив ДП «Інтергал Буд» (комісіонера) вчинити правочин на створення нерухомого майна, та організувати будівництво об»єкта нерухомості - квартири АДРЕСА_1 за розрахунковою вартістю 540 185 гривень (а.с.28-32).

Після того, за двома договорами купівлі - продажу квартири від 08 червня 2007 року ОСОБА_6 відчужив належні йому на праві власності дві однокімнатні квартири АДРЕСА_4, відповідно за 286 600 та 650 000 гривень (а.с.26,27), очевидно для того, щоб оплатити вартість нової квартири АДРЕСА_1 у м. Львові та перейти туди жити.

20 жовтня 2008 року управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.33), а Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Буро технічної інвентаризації та експертної оцінки, у той же день, провело державну реєстрацію прав на зазначене нерухоме майно (а.с.34;33).

З акту, який складений ОСББ «Львівська оселя» 30 жовтня 2015 року, вбачається, що на підставі опитування сусідів, які проживають в 1-му під»їзді будинку АДРЕСА_1, встановлено, що в квартирі НОМЕР_1 вказаного будинку постійно проживав ОСОБА_6; відомості, які б підтвердили проживання в квартирі НОМЕР_1, ОСОБА_5 з ОСОБА_2 - відсутні (а.с.23).

Позивачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Спадковим майном по смерті ОСОБА_5 є предмети побуту та домашнього вжитку, а також квартира АДРЕСА_2, яка на день смерті належала померлому.

23 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернулася у нотаріальну контору для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, однак нотаріус надав відповідь про необхідність надання документів про факт реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 Такого документа у ОСОБА_2 немає.

У той же час, для встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, та визнання права власності на Ѕ вищезазначеної частини квартири та майна яке там знаходиться необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім»ї.

Тобто, в даному випадку потрібно установити не лише факт спільного проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у період з 2008 по ІНФОРМАЦІЯ_2, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Доказів того, що квартира АДРЕСА_2 а також предмети домашньої обстановки які зазначає у позовні заяві ОСОБА_2 (а.с.6) були придбані за спільні кошти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріали справи не містять.

Також відсутні докази того, що певні речі які знаходяться у квартирі АДРЕСА_2 як-от: картина (копія Айвазовського) художник В.Гаспарян; картина «Площа Ринок» художник Д.Вол; фарфорова статуетка «Гейша»; кришталеві фужери; сервіз столовий «Queen»; сервіз столовий; консоль з мармуром; вази 3 шт; покривало з тафти» скатерті 3 шт. є особистим майном ОСОБА_2 (а.с.5).

Матеріали справи не містять жодних даних про заробітну плату ОСОБА_2 у період з 2008 по квітень 2015 року яка б давала можливість вкладати кошти у спірну квартиру та речі які на даний час там знаходяться.

У той же час, як встановлено судом, за життя ОСОБА_6 працював лікарем дермато-венерологом та отримував офіційну заробітну плату.

Згідно розписки від 30 травня 2012 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_5 3000 доларів США, які зобов»язувалась повернути до 01 листопада 2012 року (а.с.25).

Отже позивачем не доведено факт ведення спільного господарства з ОСОБА_5, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім»ї.

Наявність фотографій де рідні ОСОБА_2 гостюють у ОСОБА_5 та разом відпочивають з ним не свідчить про факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у період з 2008 по квітень 2015 року

Допитані у справі свідки обґрунтовано не підтвердили, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 придбали спірну квартиру та речі які там знаходяться за спільні кошти.

З тих підстав суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 січня 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.