Справа № 297/2397/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т.В., з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника відповідача Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської РДА Закарпатської області - Першеля П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28 серпня 2018 року по 31 серпня 2018 року та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 27 серпня 2001 року по 15 лютого 2005 року ОСОБА_1 працював вчителем, а з 15 лютого 2005 року обіймав посаду директора. Наказом Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської РДА Закарпатської області № 622-к від 30.06.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора ЗОШ І-ІІ ст. з угорською мовою навчання с. Попово Берегівського району. Рішенням Берегівського районного суду від 03.10.2017 року, яке набрало законної сили 11 грудня 2017 року, ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді директора. На підставі вказаного рішення суду Наказом Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської РДА Закарпатської області № 77-к від 10.04.2018 року позивача поновлено на роботі та визначено приступити йому до роботи з 11 квітня 2018 року. В подальшому Наказом відповідача № 249-к від 13.08.2018 року позивача звільнено з посади за власним бажанням з 27 серпня 2018 року, який останньому було вручено того ж дня. Однак, позивачу не було вручено трудову книжку ні в день звільнення, ні наступного дня. Таку він отримав тільки 31 серпня 2018 року. У зв'язку з наведеним, ОСОБА_1 вважає, що в період з 28 серпня 2018 року по 31 серпня 2018 року відповідач повинен виплатити йому вимушений прогул.

Заявою від 15.11.2018 року позивачем було збільшено позовні вимоги, а саме просив стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 серпня 2018 року по 31 серпня 2018 року в розмірі 1390,72 гривень та судові витрати (а. с. 16-17).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про те, що просить розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 47).

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити з підстав, викладених в позові. Пояснив, що в ч. 5 ст. 235 КЗпП України чітко визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Також пояснив, що вказане відповідачем у відзиві на позов те, що ОСОБА_1 нібито сам ухилявся від вчасного отримання трудової книжки та не з'являвся до Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської РДА, не відповідає дійсності.

Від відповідача Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними і такими, що не відповідають дійсності, оскільки трудова книжка не була видана позивачу вчасно саме з вини останнього. Таке мотивовано тим, що в день звільнення позивача 27 серпня 2018 року за участю останнього відбувалась передача шкільної документації та майна освітнього закладу. Однак під час проведення такого, ОСОБА_1 повідомив, що йому терміново потрібно виїхати на КПП «Косино», тому ОСОБА_1 не був присутній на роботі до кінця робочого дня, у зв'язку з чим йому не було передано трудову книжку. Позивач повідомив, що наступного дня сам поїде до відділу освіти у м. Берегове, де особисто забере трудову книжку. Однак, позивач до відділу освіти не з'явився і на виклик секретаря повідомив, що не має часу приїхати за трудовою книжкою. Крім того, ОСОБА_1 30 серпня 2018 року будо надіслано повідомлення на адресу його місця проживання про необхідність з'явитися до відділу освіти для отримання своєї трудової книжки. Останній з'явився тільки 31 серпня 2018 року та отримав під розписку свою трудову книжку. Відповідач діяв виключно відповідно до вимог Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників».

Представник відповідача Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області Першель П.П. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову та пояснив, що ОСОБА_1 свідомо ухилявся від отримання трудової книжки, тоді як відділ освіти вчинив все можливе для передачі позивачу трудової книжки. Зазначив, що позивачем не надано жодних доказів вини відповідача у затримці видачі трудової книжки.

Допитана в судовому засіданні свідок Комарі К.М. пояснила, що 27 серпня 2018 року в день звільнення ОСОБА_1 за участю останнього відбувалась передача шкільної документації та майна освітнього закладу. Тоді позивач повідомив, що йому необхідно відлучитися і поїхати на кордон. ОСОБА_1 повернувся запізно, коли у Відділі освіти, молоді та спорту Берегівської РДА, що знаходиться в м. Берегове, вже закінчився робочий час. ОСОБА_1 зобов'язався наступного дня поїхати до Відділу освіти, молоді та спорту для отримання трудової книжки.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали такої, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії Наказу Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської районної державної адміністрації № 249-к від 13.08.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Попівської ЗОШ І-ІІ ст. за власним бажанням з 27 серпня 2018 року. З даним Наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 27 серпня 2018 року (а. с. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав трудову книжку 31 серпня 2018 року, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії розписки останнього, про що також не заперечили сторони в судовому засіданні (а. с. 4).

Разом з тим, в матеріалах справи міститься копія акту від 28.08.2018 року про відмову від отримання трудової книжки, підписаної начальником відділу, завідувачем РМК відділу та юристом відділу, відповідно до якої з 27 по 28 серпня 2018 року директор Попівської ЗОШ І-ІІ ст. Кароль В.В. після проведення передачі шкільної документації та майна освітнього закладу не з'явився до Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської РДА для отримання трудової книжки у зв'язку зі звільненням, на телефонні виклики не реагував (а. с. 28).

Такий же акт складено і 29 серпня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 в телефонному режимі повідомив, що не має часу прийти до Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської РДА для отримання трудової книжки і з'явиться тоді, коли матиме час (а. с. 29).

Також з копії листа Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської РДА до ОСОБА_1 вбачається, що 30 серпня 2018 року позивачу було надіслано листа з проханням з'явитися до Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської РДА для отримання трудової книжки. Також в даному листі зазначається, що ОСОБА_1 на неодноразові спроби та прохання по мобільному зв'язку з'явитись для отримання трудової книжки відмовляється (а. с. 27).

Так, позивач посилається на норму ч. 5 ст. 235 КЗпП України, відповідно до якої у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Аналіз вищевказаного положення закону свідчить про те, що для його застосування необхідна наявність таких складових: затримка у видачі трудової книжки, вина власника або уповноваженого ним органу у цій затримці.

При цьому, ні в матеріалах позову, ні представником позивача в судовому засіданні не було доведено, що трудова книжка ОСОБА_1 не була вручена останньому вчасно саме з вини роботодавця. Натомість, в матеріалах справи наявні докази того, що саме з вини позивача йому вчасно не було повернуто трудову книжку. Спростовуючи таке твердження відповідача, представником позивача в судовому засіданні не було надано яких-небудь доказів.

Також, згідно з п. 4.2, 4,3, 7.1, 7.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом № 58 від 29.07.1993 рокуМіністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Тобто, за обставинами справи судом встановлено, що роботодавець вжив необхідні заходи, спрямовані на вчасну видачу ОСОБА_1 трудової книжки, останній не надавав письмової згоди на пересилання трудової книжки поштою, натомість ухилявся від її вчасного отримання, тому підстави покладення на Відділ освіти, молоді та спорту Берегівської РДА відповідальності за ч. 5 ст. 235 КЗпП України відсутні.

Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд України при розгляді справ, зокрема при розгляді справи № 680/1026/17.

Таким, чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської РДА є безпідставними, в задоволенні яких слід відмовити.

Крім того, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову ОСОБА_1 та враховуючи наведене, понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ч. 1 ст. 47, ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 246, ч. 6 ст. 259, ст. ст. 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

рішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу освіти, молоді та спорту Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 28 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Фейір О. О.