РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/13423/18

Провадження № 2/643/1541/19

21.01.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Єрмак Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовною заявою керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі позивача ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів,-

В С Т А Н О В И В

Керівник ОСОБА_1 місцевої прокуратури № 4, м. Харків в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати в сумі 199406,28 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, набувши право власності на об'єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,0755 га, розташованої за адресою: вул. Бучми, 50, м. Харків, належним чином не оформили та не зареєстрували речові права на цю земельну ділянку, в період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2018 року не вносили плату за користування нею, внаслідок чого бюджет міста недоотримав 199406,28 грн. орендної плати за землю.

Враховуючи, що нежитлова будівля літ. «А-1» яка розташована за адресою: вул. Бучми, 50, м. Харків у рівних частках належить на праві власності двом особам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розрахунок безпідставно збережених коштів за орендну плату за землю проведено виходячи пропорційно від загальної площі 0,0755 га, а саме: 0,039334 га.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 21 січня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях зазначено, що представлені позивачем розрахунки та акт обстеження, визначення меж та площі земельної ділянки за адресою вул. Бучми, 50-Б в м.Харкові, не можуть бути належними та допустимим доказами, так як є орієнтовними та позовні вимоги значно перевищують строк позовної давності.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2012 року № 1934 відповідач є власником нежитлових будівель, які складаються з нежитлових приміщень 1 поверху № 1-:- 15, 16а, 35-:-38 загальною площею 577,4 кв.м (літ. «А-1»); розташованого за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 50.

Проте відповідач належним чином не оформив та не здійснив державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку, на якій розташований зазначений об'єкт нерухомого майна (листи-підтвердження Управління Держгеокадастру у місті Харкові Харківської області від 01 липня 2016 року № 19-20.08-3-2950/20-16 та Департаменту земельних відносин ОСОБА_1 міської ради від 01 червня 2016 року № 1937/0/226-16).

Фактичний розмір земельної ділянки, яку використовує відповідач, підтверджено актом огляду земельної ділянки (попереднє обстеження) від 05 січня 2018 року, складеним Департаментом територіального контролю ОСОБА_1 міської ради.

За розрахунком позивача, розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна склав 199406,28 грн. за період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2018 року.

Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки він здійснений на підставі Земельного кодексу України; Податкового кодексу України; Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, затвердженого рішенням ОСОБА_1 міської ради від 25.09.2013 №1269/13; Рішення ОСОБА_1 міської ради від 03.07.2013 №1209/13 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013".

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об'єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об'єкти розміщені.

Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу).

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою ні попереднього землекористувача, ні ОСОБА_2, зокрема укладення відповідних договорів оренди з ОСОБА_1 міською радою та державної реєстрації такого права, а отже, при укладенні договору купівлі-продажу нерухомості право користування земельною ділянкою, якого не існувало у продавця на момент укладення договорів купівлі-продажу, до набувача не перейшло. Таким чином, відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

З огляду на викладене ОСОБА_2 як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах ОСОБА_4 Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15, від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15, від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14.

Посилання відповідача, щодо застосування строку позовної давності, свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 199406,28 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в загальному розмірі 199406 грн. 28 коп. (сто девяносто девять тисяч чотириста шість грн. 28 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Харківської області судовий збір в розмірі 2991 грн. 10 коп. (дві тисячі девятсот девяносто одна грн. 28 коп.).

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 міська рада, (код:04059243, рахунок 2986, банк одержувача- Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011), місцезнаходження: 61003, м.Харків, майдан Конституції, 7.

Відповідач: ОСОБА_2, (РНОКПП НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою: 61204, АДРЕСА_1.

Суддя - Н.В. Єрмак