Провадження № 2/645/635/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1 О.Ф.

секретар судового засідання - Савченко В.Ю., Росада І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною калькуляції до договору та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсною калькуляції до договору та стягнення коштів. Позов обґрунтовував тим, що 07.02.2015 між ним та відповідачем було укладено договір про надання правових послуг. Відповідно до п. 2 вказаного договору виконавець, яким виступав відповідач, бере на себе зобов`язання з представництва та захисту прав та інтересів замовника, тобто позивача, щодо захисту майнових прав на будинок, який він успадкував після смерті матері. Згідно п. 12 договору оплата правових послуг проводиться замовником по калькуляції за фактично надані правові послуги, яка складається виконавцем та узгоджується із замовником наприкінці кожного календарного місяця. На виконання цього пункту відповідачем було складено калькуляцію № 1, яка була погоджена із ним 07.02.2015. Згідно калькуляції відповідач повинен був ознайомитись в архіві Харківського районного суду Харківської області з матеріалами справ: № 2-729/2002, № 2-435/2008, № 2-а-8/2006, вивчити їх та виготовити фотокопії наявних у них документів. Крім того, відповідно вказаної калькуляції позивач мав ознайомитись та вивчити матеріали інвентаризаційної справи на житловий будинок, який він отримав у спадщину, виготовити фотокопії наявних у ній документів, а також вивчити його правовстановлюючі документи на вказаний будинок. Загальна сума, яку позивач мав сплатити відповідачу за фактично надані послуги складала 8800 грн..

25 серпня 2015 року позивачем та відповідачем було підписано акт передання - приймання фактично наданих правових послуг за договором від 07.02.2015. Згідно акту відповідачем була виконана наступна робота: здійснювалось консультування та представництво його інтересів з питань захисту майнових прав щодо успадкованого будинку; виготовлено технічний паспорт на вказаний будинок; вивчено заплановані матеріали і документи; захищено і зареєстровано право власності на успадкований будинок. Зазначив, що калькуляція № 1 до договору повинна була бути виконана в період з 09 до 28 лютого 2015 року, але зі спливом цього терміну і до теперішнього часу відповідачем не було надано жодного звіту про виконану роботу або будь-яких інших підтверджуючих документів або матеріалів. Крім того, в акті відповідач вказав, що ним вивчено справи у Харківському районному суді. Але відповідно до листів керівництва вказаного суду цивільні справи № 2-729/2002, 2-435/2008 та адміністративна справа № 2-а-8/2006 відсутні в Харківському районному суді згідно акту наявності в архівному підрозділі ще від 01.06.2013. 09 червня 2015 року було розпочато розшук вказаних справ, але знайдено їх не було. Таким чином, відповідач фізично не міг вивчити матеріали цих судових справ і тим більше зробити з них будь-які фотокопії. Це свідчить про те, що до акту ним було внесено заздалегідь неправдиву інформацію. Також у акті вказано, що відповідачем виготовлено технічний паспорт на будинок, який позивач успадкував, але технічний паспорт виготовлений був ще 02 листопада 2001 року. Цей факт також свідчить про внесення відповідачем до акту заздалегідь неправдивої інформації. Щодо підписання вказаного вище акту зазначив, що підписувався він на вулиці біля виходу зі станції метро, у людному місці, відповідач постійно квапив його, наголошуючи на тому, що в нього обмаль часу і він поспішає на судове засідання. Під впливом цих обставин, довіряючи відповідачу як адвокату, який повинен стояти на сторожі прав і законних інтересів людини, позивач підписав цей акт, не вникаючи в його зміст.

Щодо оплати правових послуг відповідача, то під час підписання договору відповідач попросив позивача сплатити якусь суму для здійснення поточних витрат, позивач віддав відповідачу 3000 грн.. А 21 липня 2015 року після отримання позивачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він передав відповідачу при зустрічі ще 5000 грн.. Жодного разу квитанцій чи будь-яких інших документів про отримання грошей відповідач позивачу не видавав.

Позивач вважав, що зобов`язання, які відповідач взяв на себе підписанням договору про надання правових послуг та калькуляції № 1 до нього у встановлений термін ним не виконані, а деякі з них, з огляду на викладені вище обставини, взагалі не могли бути виконаними. Але, не дивлячись на те, що відповідач знав про неможливість виконання пунктів калькуляції до договору, не повідомив позивачу про це, а навпаки, діючи з корисливих мотивів, вніс заздалегідь неправдиву інформацію до акту передання-приймання фактично наданих правових послуг.

Позивач просив визнати недійсною калькуляцію № 1 на заплановані правові послуги за договором про надання правових послуг б/н від 07.02.2015, визнати недійсним акт передання-приймання фактично наданих правових послуг за договором про надання правових послуг від 07.02.2015 року, стягнути із відповідача на його користь сплачені кошти в розмірі 8000 грн., а також моральну шкоду в розмірі 2000 грн..

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові. Крім того, зазначив, що 07.02.2015 року уклав із відповідачем договір про надання правових послуг з земельного питання, так як право власності на будинок за ним визнано ще в 1993 році. Відповідач не узгоджував із ним роботу. Він сплатив відповідачу спочатку 3000 грн., а потім 5000 грн., квитанцій йому відповідач не надавав. Відповідач не виконав заплановані роботи згідно калькуляції. Акт прийняття виконаних робіт він підписав не вдивляючись. Єдине, що виконав відповідач це вивчив матеріали інвентаризаційної справи в БТІ, але не робив копії документів та вивчив його правовстановлюючі документи на успадкований ним житловий будинок. Також позивач зазначив, що він раніше звертався до суду із позовом про визнання договору та акту прийняття робіт недійсними, позов залишено без задоволення, але в даному позові він просить визнати недійсною калькуляцію. Зазначив, що відповідач займається шахрайством. Діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, у нього погіршився стан здоров`я, але документів в підтвердження погіршення стану здоров`я через дії відповідача суду не надав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також відзив на позов, згідно якого зазначив, що позивач звернувся до суду із зловживанням процесуальними правами та порушенням норм процесуального права та замовчуванням факту раніше розглянутого позову Московським районним судом м. Харкова. 10 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Московського районного суду міста Харкова із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним акту (розписки) виконання замовлених та отриманих ним правових послуг від 25.08.2015 року по договору від 07.02.2015, про розірвання цього договору у зв`язку із невиконанням частки робіт та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4200 грн., отриманих за невиконані послуги. Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 29.08.2017 року у зустрічному позові ОСОБА_2 було повністю відмовлено. Рішення набрало законної сили. Свою відмову у позові районний суд мотивував тим, що 25.08.2015 сторонами підписано акт передання-приймання фактично наданих правових послуг за договором про надання правових послуг б/н від 07.02.2015, згідно із яким виконавець здійснив свої обов`язки щодо змісту договору, а замовник не має претензій по якості вчасності, повноті, кваліфікованості і комплексу наданих правових послуг. Аналізуючи зміст акту та договір про надання правових послуг від 07.02.2015, у суду не виникло жодного сумніву щодо складання даного акту на підставі та у зв`язку з виконанням саме зазначеного договору. До того ж факт його укладання сторонами не заперечується. Зазначив, що кінцева мета, про яку фактично йдеться у п.2 договору, досягнута, право власності на успадкований ОСОБА_2 будинок зареєстровано за останнім під час та завдяки виконання адвокатом умов договору. Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, яку ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.11.2017 року було повністю відхилено, рішення залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 13.03.2018 року у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 було відмовлено, рішення першої та апеляційної інстанцій залишені без змін. ОСОБА_2 25 серпня 2015 року підписав акт передання-приймання фактично наданих певних послуг, які були надані йому адвокатом Сунцовим В.В. за предметом договору б/н 07 лютого 2015 року, чим одночасно визнав дійсною калькуляцію від 07.02.2015 року, узгоджену ним під час підписання договору. Окремо дана калькуляція оскаржена (оспорена) не може бути. За змістом акту, як встановлено судами, виконавець здійснив свої обов`язки щодо змісту договору: виготовлено технічний паспорт на успадкований будинок, вивчені заплановані матеріали і документи, захищено і зареєстровано успадковане право власності замовника на вказаний вище житловий будинок. Претензій по якості, вчасності, повноті, кваліфікованості і комплексу наданих правових послуг замовник не має. Правові послуги надані відповідно до змісту договору. ОСОБА_2 має доплатити виконавцю 3800 грн. Зазначив, що умови договору про надання правових послуг надані позивачу ОСОБА_2 у повному обсязі. При цьому ОСОБА_2 не заперечувалось, що акт ним підсувався і до пред`явлення до нього позову адвокатом він цей акт не оспорював, тобто визнавав, а став пізніше його оспорювати як надуманий засіб захисту. Відповідач вважав позов безпідставним, в частині позову про оспорювання акту просив провадження закрити, у задоволенні іншої частини позову відмовити.

Враховуючи, що позивачем були заявленні інші позовні вимоги, крім оспорювання акту прийняття-передачі виконаних робіт, суд не вважає за необхідне закривати провадження у справі в частині позовних вимог.

Суд, вислухавши позивача, з`ясувавши позицію відповідача, вислухавши свідка та дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що згідно договору про надання правових послуг від 07.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Сунцовим В.В., сторони домовились про те, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в об`ємі та на умовах, передбачених договором. Згідно п. 12 договору оплата правових послуг, яка складається виконавцем та узгоджується з замовником на прикінці кожного календарного місяця. Замовник сплачує завдаток в розмір 5000 грн.. Замовник зобов`язаний внести в касу (перерахувати на рахунок) виконавця зазначену суму в строки передбачені договором. Договір був укладений на строк до 31.12.2015 року (а.с.5)

Згідно калькуляції на заплановані правові послуги за договором від 07.02.2015 року, підписаною замовником та виконавцем, було передбачено виконання певних робіт на загальну суму 8800 грн., в тому числі: ознайомлення в архіві Харківського районного суду Харківської області з матеріалами справи № 2-729/2002 та виготовлення фотокопій наявних в ній документів; вивчення матеріалів справи № 2-729/2002; ознайомлення в архіві Харківського районного суду Харківської області з матеріалами справи № 2-435/2008 та виготовлення фотокопій наявних в ній документів; вивчення матеріалів справи № 2-435/2008; ознайомлення в архіві Харківського районного суду Харківської області з матеріалами справи № 43/2-а-8/2006 та виготовлення фотокопій наявних в ній документів; вивчення матеріалів справи № 43/2-а-8/2006; ознайомлення в архіві КП БТІ з матеріалами інвентарізаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 , на території Кулиничівської селищної ради, з виготовленням фотокопій наявних в ній документів; вивчення матеріалів інвентаризаційної справи; вивчення правоустановлюючих документів ОСОБА_2 на успадкований житловий будинок АДРЕСА_1 , на території Кулиничівської селищної ради. Строк виконання (надання) правових послуг зазначено 09-28 лютого 2015 року (а.с.6)

Згідно копії акту передання-приймання фактично наданих правових послуг від 25.08.2015 року сторони за зазначеним договором, підписали акт, згідно якого виконавець здав роботу, а замовник її прийняв. З акту вбачається, що було надано правову допомогу, консультації, представництво інтересів замовника і захист його прав в усіх судових та правоохоронних органах, державних органах та органах місцевого самоврядування з питань захисту його майнових прав щодо успадкованого ним житлового будинку АДРЕСА_1 , за час з 07.02.2015 року по 25.08.2015 року, виготовлено технічний паспорт на успадкований будинок, вивчені заплановані матеріали і документи. Захищено та зареєстровано успадковане право власності замовника на вказаний житловий будинок. Претензій по якості, вчасності, повноті, кваліфікованості і комплексу наданих правових послуг замовник не має. Правові послуги надані відповідно до змісту договору від 07.02.2015 року. За договором сплачено завдаток в розмірі 5000 грн. (а.с.7)

Згідно копії рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.08.2017 року, позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову про визнання частково недійсним договору про надання правових послуг та стягнення грошової суми. Рішення суд мотивув тим, що кінцева мета, про яку йдеться в договорі про надання правових послуг досягнута, про що було складено акт, жодних претензій щодо виконання відповідачем умов Договору, на момент підписання акту позивач не висловлював. Визнання Договору або окремих його частин недійсним суд не вбачав.

Згідно ухвали апеляційного суду Харківської області від 08.11.2017 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.08.2017 року залишено без змін (а.с.83-85)

Згідно копії постанови Верховного Суду від 13.03.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.08.2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08.11.2017 року залишено без змін (а.с.77-82) Згідно мотивувальної частини постанови суду вбачається, що 10.02.2015 року ОСОБА_2 сплачено завдаток в розмірі 5000 грн.. 25.08.2015 року сторонами складено та підписано акт прийняття-передачі фактично наданих правових послуг за договором, в якому зазначено про відсутність претензій замовника. За таких обставин суди дійшли обгрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .. Доводи касаційної скарги не містять в собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судами обставини.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно копії протоколу допиту свідка від 19.10.2018 року ОСОБА_4 , яка є архіваріусом Харківського районного суду Харківської області зазначено, що до архіву суду звернувся ОСОБА_3 з метою ознайомлення із справами № 2-729/2002, 2-435/2008, 2-а-8/2006 року, йому було повідомлено, що дані справи відсутні в суді. На усну вимогу ОСОБА_3 йому була надана для ознайомлення справа № 2-4528/10, з якою він ознайомився, але робив з неї копії чи ні свідок не пам`ятає. (а.с.127)

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що відповідач ОСОБА_3 приходив до Харківського районного суду, в якому вона працює архіваріусем, з метою ознайомитись з архівними справами, але з`ясувалось, що 3 архівних справи, з якими хотів ознайомитись відповідач, не було в архіві, так як провадження були втрачені, про що надавались відповіді позивачу та відповідачу.

Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.07.1993 року, вбачається, що технічний паспорт був виготовлений 02.11.2001 року (а.с.150,153)

Згідно копії рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.10.2018 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми, позов ОСОБА_3 було задоволенно та стягнуто із ОСОБА_2 вартість фактично виконаних послуг в розмірі 3800 грн., із урахуванням інфляції в розмірі 1355,47 грн., та 3 % річних в розмірі 249,28 грн..

Згідно постанови Харківського апеляційного суду від 14.01.2019 року апеляційна скарга ОСОБА_2 була залишена без задоволення, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.10.2018 року без змін.

Згідно копії відповіді на звернення позивача Харківський районий суд Харківської області від 22.06.2015 року повідомив про відсутність в архіві суду цивільної справи № 2-435/2008 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , Кулінічівської селищної ради про відновлення порушеного права власності земельної ділянки.

Зігдно копії протоколу допиту від 04.09.2019 року свідка ОСОБА_6 , яка працює головним інженером в КП Харківське районе БТІ, свідок повідомила, що в архіві перебуває інвентаризаційна справа на житловий будинок АДРЕСА_1 . 06.08.2015 року до закладу звертався ОСОБА_3 та ознайомлювався із матеріалами інвентаризаційної справи, але фотокопії не виготовляв, так як йому не дозволив директор.

Згідно ст. 626, 627 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.. 901 ЦК України - за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 903 ЦК України - якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 905 ЦК України - строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Завданні замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, збиткі, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. (ст.906 ЦК України)

Однією із вимог позивача є визнання недійсною калькуляцію до договору про надання правових послуг. Дана калькуляція є частиною договору, в якій було попередньо 07.02.2015 року заплановані послуги, на час узгодження яких сторонам не було відомо про неможливість виконання частини із запланованих послуг, що на погляд суду спростосує введення в оману, тому дана калькуляція, як частина договору не підлягає визнанню недійсною. В подальшому за згодою сторін, в договір (калькуляцію) можливо було внести зміни (ст.651 ЦК України), але сторонами був підписаний акт виконаних робіт від 25.08.2015 року.

Із наданих суду доказів встановлено, що заплановані сторонами для вивчення в архіві цивільні справи в Харківському районному суді Харківської області відсутні, а також технічний паспорт на успадкований позивачем в 1993 році будинок був виготовлений ще в 2001 році. Крім визнання недійсною калькуляції, в судовому засіданні позивач оспорював акт прийняття виконаних робіт, але ці обставини були предметом розгляду Московського районного суду м. Харкова, який не вбачав підстав для визнання Договору або окремих його частин недійсними, що вбачається із рішення суду від 29.08.2017 року, яке було залишено без змін апеляційною та касаційною інстанцією та набрало законної сили.

Суд, проаналізувавши надані сторонами докази та надавши їй правову оцінку, приходить до висновку, що підстав для задоволення позову не має, так як строк дії договору, укладеного між сторонами закінчився. Між сторонами був підписаний акт прийняття виконаних робіт за договором. Калькуляція та акт, є складовими даного договору, а рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.08.2017 року було встановлено відсутність підстав для визнання договору недійсним. Враховуючи те, що калькуляція та акт про передання-прийняття робіт не підлягає визнанню недійсними, то відповідно відсутні підстави для стягнення грошових коштів, в підтвердження сплати яких позивачем не надано квитанцій, а також моральна шкода, в підтвердження спричинення якої також доказів надано не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною калькуляції до договору та стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2019 року.

Суддя - І.В. Ульяніч