Провадження № 2/127/2231/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно.

Позов мотивований тим, що 30.06.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_5 , отримала у позивача грошові кошти в позику у сумі 43000 доларів США.

Відповідно до п. 2 договору позики позичальник зобов`язаний повернути позику в строк до 30.06.2016 року. Проте, ОСОБА_5 в строк зобов`язання не виконала, чим порушила свої обов`язки за договором позики. Особа вважається такою, що прострочила виконання зобов`язання починаючи з 01.07.2016 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до п. 1.2. договору позики за користування грошовими коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 11 % річних. За період з 30.06.2009 р. по 25.02.2015 р. заборгованість за процентами складає 26786,05 доларів США.

За той же період сума 3 % річних складає 7305,29 доларів США.

Як стало відомо, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Згідно з матеріалами спадкової справи №260/2015 спадщину після померлої ОСОБА_5 прийняли: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідні свідоцтва та заяви про прийняття спадщини містяться в матеріалах спадкової справи №260/2015.

Враховуючи, що спадкоємцями було прийнято в спадщину квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно є не подільною, тому, при неподільності предмета зобов`язання, відповідальність спадкоємців має бути солідарною (ст. 543 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором іншого не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Станом за період з 30.06.2009 року по 25.02.2015 року за ОСОБА_5 рахується заборгованість за позикою у сумі 43000 доларів США, проценти у розмірі 26786,05 доларів США, та 3 % річних 7305,29 доларів США.

Всього заборгованість за договором позики складає 43000 долари США +26786,05 долари США +7305,29 долари США =77091,34 долари США.

Оскільки ОСОБА_5 померла, її спадкоємці не розраховуються за наявну заборгованість яка виникла за життя спадкодавця за договором позики і набули відповідне спадкове майно, то права позичальника підлягають захисту шляхом звернення стягнення на спадкове майно.

08.07.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики від 30.06.2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на загальну суму заборгованості 1819322,32 грн. Тобто, правонаступником ОСОБА_4 є ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала в повному обсязі. Згідно з її запереченнями в судовому засіданні та наданим до матеріалів справи відзивом, відповідно до п. 8 договору позики від 30.06.2009 року, в забезпечення виконання зобов`язання укладений договір іпотеки (застава) належного ОСОБА_6 майна, а саме квартири АДРЕСА_2 . Як вбачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.11.2018 року відомостей про заборону відчуження об`єкту нерухомого майна та відомості про іпотеку відсутні. Позивачем також документально не доведений факт, що було виконано п. 8 договору позики та укладено договір іпотеки.

Із змісту ст. 18 Закону України «Про іпотеку» випливає, що договір іпотеки укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Аналогічну вимогу містить ч. 1 ст. 577 ЦК України.

Відповідно до ст. 220 ЦК України недодержання форми договору іпотеки зумовлює його нікчемність.

З вищевикладеного можна зробити висновок, що сторонами не було виконано умови договору позики від 30.06.2009 року, а саме п. п. 8-8.5, так як не був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки, не відбулась державна реєстрація обтяжень нерухомого майна іпотекою, що в свою чергу позбавляє позивача (позикодавця) права звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2 . Тому, беручи до уваги норми чинного законодавства України, відповідач та його представник прийшли до висновку, що за договором позики були передані грошові кошти то відповідно мають повертатись грошові кошти у такій самій сумі, а не майно, як це просить позивач, тому в позові просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

30.06.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_5 , отримала у позивача грошові кошти в позику у сумі 43000 доларів США.

Відповідно до п. 2 договору позики позичальник зобов`язаний повернути позику в строк до 30.06.2016 року. Проте у визначений строк ОСОБА_5 зобов`язання не виконала, чим порушила свої обов`язки за договором позики. Особа вважається такою, що прострочила виконання зобов`язання починаючи з 01.07.2016 року.

Відповідно до п. 1.2. договору позики за користування грошовими коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 11 % річних. Проценти нараховуються за кожен день користування грошовими коштами на залишок суми позики до повного їх повернення та сплачуються щомісячно в останній день місяця.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

Згідно з матеріалами спадкової справи №260/2015 спадщину після померлої ОСОБА_5 прийняли: спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 та спадкоємець за законом ОСОБА_3 чоловік померлої.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.08.2017 р. спадкоємцем на Ѕ частку зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її чоловік ОСОБА_3 . Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з Ѕ частки квартири під номером АДРЕСА_2 .

В цьому ж свідоцтві зазначено про те, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку спадщини ще не видано.

В матеріалах спадкової справи №260/2015 відсутнє свідоцтво про свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке має бути видане спадкоємцю ОСОБА_2 .

Але чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини та оформлення спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак його відсутність не позбавляє спадкоємця на право на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Хоча отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості. Така правова позиція також підтверджена Верховним Судом у постанові від 08.10.2015 р. по справі №6-33цс15.

Згідно із свідоцтвом про право власності від 21.08.2017 р., виданого на підставі ст. 63 СК України, ОСОБА_3 належить Ѕ частка квартири АДРЕСА_2 як пережившому чоловіку ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2019 р. в справі №127/18501/18 визнано квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві особистої приватної власності та скасовано свідоцтво від 21.08.2017 р. про право власності ОСОБА_3 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 , видане державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Єлісеєвою Т.Ю., зареєстроване в реєстрі за №3-1116, спадкова справа №260/2015.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Спадкоємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було прийнято в спадщину квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка в натурі поділу не підлягає. В такому разі, коли спадкоємці відмовляються задовольнити грошові вимоги кредитора шляхом одноразового платежу, стягнення має бути накладено на цілу квартиру, прийняту відповідачами у спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором іншого не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За період з 30.06.2009 року по 25.02.2015 року за ОСОБА_5 рахується заборгованість за позикою у сумі 43000 доларів США, проценти у розмірі 26786,05 доларів США, та 3 % річних 7305,29 доларів США.

Всього заборгованість за договором позики складає 43000 дол. США +26786,05 дол. США +7305,29 дол. США =77091,34 дол. США.

В гривневому еквіваленті сума заборгованості складає 2101509,93 грн. за офіційним курсом НБУ на 14.12.2017 р. (1 долар США/27,26 грн.).

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Згідно з ст. ст. 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( ст. 610 ЦК України).

Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Оскільки ОСОБА_5 померла, її спадкоємці не розраховуються за наявну заборгованість, яка виникла за життя спадкодавця за договором позики і набули відповідне спадкове майно, то права позичальника підлягають захисту шляхом звернення стягнення на спадкове майно.

08.07.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги по договору позики від 30.06.2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на загальну суму заборгованості 1819322,32 грн. Тобто, правонаступником ОСОБА_4 є ОСОБА_1 .

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Вiдповiдно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за договором позики входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Судовий збір у розмірі 8810 грн. підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 525,526, 610,629,612,1048,1050,1281,1282 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 30.06.2009 року, що складається з : 43000 доларів США, що еквівалентно 1172180,00 грн., 26786,05 доларів США, що еквівалентно 730187,72 грн., 7305,29 доларів США, що еквівалентно 199142,20 грн., а всього 2101509,93 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, належне ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), а саме квартиру, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в рівних частках судовий збір у дохід держави в розмірі 8810, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.11.2019 р.

Суддя