П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Джуга С.Д.,

секретаря: Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року у справі №308/22362/13-ц (Головуючий: Сарай А.І.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору №MKMOGA00000263 від 19.09.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 22 428,56 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.09.2017 року. Згідно умов договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 15.10.2013 року має заборгованість у сумі 17 020,87 доларів США, що становить 135 996,72 грн., яка складається з: 13 351,34 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 077,36 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 325,44 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 426,41 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); 809,03 доларів США - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 20.09.2007 року уклали договір іпотеки №MKMOGA00000263, згідно якого надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 54,4 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Посилаючись на вказані обставини ПАТ КБ «ПриватБанк» просив у рахунок погашення заборгованості у розмірі 17 020,87 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок АДРЕСА_1 та виселити відповідача і всіх інших мешканців із даного будинку.

У березні ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому просила визнати кредитний договір від 19.09.2007 року недійсним у частині зміни відсоткової ставки за користування кредитом, визнати дії банку щодо односторонньої зміни відсоткової ставки за користування кредитом неправомірними і зобов`язати банк здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням процентної ставки, яка діяла на момент укладення цього договору.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що банк в односторонньому порядку, без повідомлення та її згоди змінив розмір відсоткової ставки за користування кредитом з 11,04% до 13,08%, а потім до 12,58% річних.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо зміни процентної ставки за кредитним договором №MKMОGA00000263 від 19 вересня 2007 року в односторонньому порядку з 11,04% на 13,08 % та 12,58 % за користування кредитом.

Зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №MKMОGA00000263 від 19 вересня 2007 року за процентною ставкою 11,04%, яка діяла на час укладення кредитного договору.

У решті вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством у відмові первісних позовних вимог та задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором за процентною ставкою 11,04%, яка діяла на час укладення кредитного договору відсутні.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 19 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №MKMОGA00000263, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 доларів США на споживчі цілі та 2 428 доларів 57 центів на сплату страхових внесків строком до 18 вересня 2007 року зі сплатою 11,04% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між сторонами 20.09.2007 року укладеного договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість, розмір якої відповідно до розрахунку наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 15 жовтня 2013 року складала 17 020 доларів США 87 центів, що у гривневому еквіваленті становить 135 996,72 грн., з яких: 13 351 доларів США 34 центів - заборгованість за кредитом, 2 077 доларів США 36 центів заборгованість за процентами по користуванню кредитом, 426 доларів США 41 цент - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 809 доларів США 03 центи - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У пункті 2.3.1 укладеного між сторонами 19 вересня 2007 року кредитного договору, зазначено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом в разі зміни кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10% порівняно з курсом долара США до гривні встановленого Національним банком України на момент укладення цього договору, зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки за кредитами банками України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати набуття чинності зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у зазначеному порядку можливе в межах кількості пунктів, на яку збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка за кредитами або пропорційно збільшенню курсу долара США.

Аналогічні вимоги містять Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року №168 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року №541/13808.

За правилами ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинної на час укладення кредитного договору від 19 вересня 2007 року) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Матеріали справи не містять доказів і судом не встановлено, що банк повідомляв ОСОБА_1 про зміну розміру процентної ставки, а тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав, про зміну в односторонньому порядку процентної ставки до 12,58% свідчить про порушення банком процедури зміни процентної ставки.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитам, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови: що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно: загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.метрів для квартири та 250 кв.метрів для житлового будинку.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (п.2 ч.1 ст.263 ЦК України).

Цим Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки, вищезазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то він не може бути мотивом для відмови у позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію Закону на період його чинності.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції у частині відмови у зверненні на предмет іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає скасуванню із задоволенням позовних вимог у цій частині слід задовольнити та виконати рішення у частині звернення стягнення на будинок АДРЕСА_1 зупинити на час дії відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Разом з тим, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» надав новий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 із врахуванням рішення суду першої інстанції про перерахування за процентною ставкою 11,04% станом на 13.10.2013 року, що становить 14 803,59 доларів США, яка за курсом НБУ становить 116 946,36 грн. і складається з 12 224,64 доларів США заборгованості за кредитом, 1 122,37 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 325,44 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 148,23 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором, 31,65 доларів США - штраф (фіксована частина), 703,41 доларів США (процентна складова), який є належним та допустимим доказом у відповідності до ст.ст.77, 78 ЦПК України.

Наданий висновок представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 спеціаліста ОСОБА_3 , який складений 12.11.2019 року як доказ щодо розміру заборгованості судова колегія до уваги не приймає, так як такий проведений із розрахунку у гривневому еквіваленті, а кредит між сторонами був укладений у доларах США.

Позовна вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення ОСОБА_1 та всіх інших мешканців з будинку не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Стаття 109 ЖК України передбачає підстави виселення із займаного приміщення.

За змістом ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку», ч.3 ст.109 ЖК України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють повинно бути визначено у рішенні суду.

Зміст зазначених норм закону дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення на підставі ст.39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК України.

Матеріалами справи і в суді апеляційної інстанції встановлено, що переданий в іпотеку житловий будинок був придбаний не за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому передбачених законом підстав для виселення мешканців із цього будинку без надання їм іншого постійного житла не має, а тому у цій частині позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню у відповідності до п.п.2, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, із ухваленням нового рішення у цій частині, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково із вищезазначених підстав, а в решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.526, 628, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.33, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКМОGА00000263 від 19 вересня 2007 року, яка станом на 15.10.2013 року становить 14 803,59 доларів США, яка за курсом НБУ 7,99 грн. становить 116 946,36 грн. і складається з 12 224,64 доларів США за кредитом, 1 122,37 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 325,44 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 148,23 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором, 31,65 доларів США - штраф (фіксована частина), 703,41 доларів США (процентна складова) звернути стягнення на будинок АДРЕСА_1 , шляхом продажу цього будинку ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладення від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, але не менше встановленого договором іпотеки - 144 285,71 грн..

Виконання рішення в частині звернення стягнення на будинок АДРЕСА_1 зупинити на час дії відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, надано як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набираєзаконної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 12 грудня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой