Справа № 426/5251/19
РІШЕННЯ

іменем України

02 вересня 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретарів судового засідання Гапич К.В., Вєдєрникової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Красноріченська селищна територіальна громада Кремінського району Луганської області, Державний нотаріус Першої Сватівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління в Луганській області про встановлення факту спільного сумісного проживання,

за участю заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Пономаренко Н.М.,

Встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного сумісного проживання, яку в процесі розгляду справи уточнила. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявник здійснила поховання померлої ОСОБА_2 за власні кошти, оскільки родичів на момент смерті ОСОБА_2 не мала. Заявник протягом 2008-2009 років допомагала ОСОБА_2 по сусідські, в 2011 році ОСОБА_2 потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої погіршився не тільки її фізичний стан, а й значно погіршився її психічний стан, в зв`язку з чим вона почала робити непередбачувані вчинки, не доглядала за собою, все забувала, не орієнтувалася у часі і місці знаходження. Після ДТП заявник забрала ОСОБА_2 жити до себе, так як остання не могла вільно пересуватися, не могла самостійно стояти, більшість часу проводила у ліжку, стала лежачою хворою, потребувала постійного догляду та піклування. ОСОБА_1 здійснювала за ОСОБА_3 догляд: готувала їжу, прибирала у будинку, доглядала за подвір`ям, прала, здійснювала гігієнічний догляд за хворою лежачою, купувала ліки та харчі, засоби гігієни, виконувала усю хатню роботу, вони спільно харчувалися, заявниця постійно проживала разом із нею у її будинку до моменту смерті.

У 2015 році ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатною та призначено опікуном ОСОБА_1 , тобто заявник була наділена певними правами та обов`язками щодо підопічної ОСОБА_3 , а остання мала право на належний захист своїх прав та утримання, тобто вони мали певні взаємні права та обов`язки.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, кадастровий номер :09:007:0053 , площею 6,42га, що розташована на території Кремінського району, Луганської області. ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з питань оформлення спадщини, оскільки інші спадкоємці відсутні. Постановою завідувача Першої Сватівської державної нотаріальної контори від 13.05.2019 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , так як заявником не надані документи про підтвердження проживання з померлою.

Просить суд встановити факт спільного проживання її з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 однією сім`єю з 2011 року до дня смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні заявник та її представник просять суд задовольнити заяву з підстав, зазначених у ній.

Державний нотаріус Першої Сватівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління в Луганській області до суду не з`явився, просить суд розглядати справу без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с.48).

Представник Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області до суду не з`явився, надали заяву згідно якої просять суд розгляд справи проводити у їх відсутність (а.с.51).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_2 проживала у них на вулиці, її діти померли. В 2011 році ОСОБА_2 потрапила у аварію, зламала ногу та не могла за собою доглядати, після чого її сусідка ОСОБА_1 почала здійснювати догляд за ОСОБА_2 , забрала останню до себе додому, де вони разом проживали. ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_2 , купувала продукти, готувала їжу, прибирала, прала, займалась лікуванням ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 здійснила поховання за власні кошти.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали аналогічні пояснення.

Заслухавши заявника, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягаю задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за ОСОБА_2 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 05.05.2003 року, зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,4200 га. в с. Бараниківка, Кремінського району, Луганської області (а.с. 22).

Відповідно до постанови Сватівського районного суду Луганської області від 25 вересня 2015 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатною та було призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 (а.с.15).

У відповідності до висновку судово-психіатричного експерта № 88, згідно копії виписного епікризу історії хвороби № 6477 Рубіжанської ЦГБ, ОСОБА_2 з 30.06.2011 р. по 02.09.2011 р. перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні з діагнозом: «Закритий перелом обох костей правої голені зі зміщенням» (а.с. 37-39).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 26.05.2018 року Сватівським РВ ДРАЦС було видане свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.14).

Згідно довідки Сватівської міської ради від 14.06.2019 року № 3659, ОСОБА_1 , 1972 року народження, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 дійсно на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з нею за вищевказаною адресою, вели спільне господарство та поховала її за свої кошти (а.с. 20).

Як вбачається з постанови завідувача Першої Сватівської нотаріальної контори від 13.05.2019 року № 774102-31, ОСОБА_1 відмовлено в оформлені спадкових прав на майно після померлої ОСОБА_2 , оскільки не надано документів про підтвердження проживання з померлою (а.с. 16).

Згідно листа завідувача Першої Сватівської нотаріальної контори від 19 червня 2019 року №975/01-16, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), в Першу Сватівську державну нотаріальну контору спадкоємці ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини не звертались, спадкова справа не відкривалась, щодо заповітів та спадкових договорів інформація відсутня (а.с.55-56, 83).

У своїй заяві метою встановлення факту спільного проживання заявник зазначає, із посиланням на ст. 1264 ЦК України, про черговість спадкування за законом особами, які проживають із спадкодавцями однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 21 «при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Пунктом 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, якщо від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 більше п`яти років підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами (довідкою з місця проживання, постановою Сватівського районного суду Луганської області від 25.09.2015 року, висновком судово-психіатричного експерта № 88, інформацією Першої Сватівської нотаріальної контори), які повністю узгоджуються з поясненнями свідків, які підтвердили, що ОСОБА_1 мешкала разом із ОСОБА_2 однією сім`ю з 2011 року, спільно проводили час, вели господарські справи, мали спільний бюджет, тобто були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту постійного проживання має для заявника юридичне значення і потрібне для реалізації спадкових прав.

Таким чином, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та встановити факт, що ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не менше п`яти років і до дня смерті ОСОБА_2 - 26 травня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1258, 1259, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 89, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Красноріченська селищна територіальна громада Кремінського району Луганської області, Державний нотаріус Першої Сватівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління в Луганській області про встановлення факту спільного сумісного проживання - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини у період з 2011 року до дня смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено через Сватівський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду або безпосередньо до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.С. Река