справа №619/879/18
провадження №2/619/477/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2019 р Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого-судді Калмикової Л.К.

за участю секретаря судового засідання- Кравченко К.В.,

представника позивача- ОСОБА_1 ,

представника відповідача- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків, моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якому просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 238 898,55 гривень, в тому числі 135 895,00 гривень матеріальної шкоди, 100 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, 2358,98 гривень - судовий збір за подання позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, 05 червня 2016 року близько 21 год.20 хв. в м. Харкові на вул. Зміївській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_5 - відповідач у справі та мотоцикла Suzuki GSX-R1000, номерний знак НОМЕР_2 , під його - ОСОБА_3 - керуванням.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.10.2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 619/1965/17 встановлено факт порушення ОСОБА_4 п. п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, що перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП, що мала місце 05 червня 2016 року. Постанова набрала чинності 17.10.2018 року. Крім того, вина ОСОБА_4 у виникненні ДТП, що мала місце 05 червня 2016 року, підтверджується Висновком експерта за результатами автотехнічного дослідження № 234 від 02.12.2016 року, яким зазначено, « що дії водія автомобіля ЗАЗ 110307 ОСОБА_4 , регламентувались вимогами п. 9.4, п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України, у відповідності з якими перед маневруванням (перестроюванням) він повинен був завчасно, до початку маневру, подати сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку, переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та надати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі,на яку він має намір перестроїтися. В дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля ЗАЗ -110307 ОСОБА_4 , виконуючи вимоги п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти ДТП».

Внаслідок ДТП належному позивачеві транспортному засобу, а саме: мотоциклу Suzuki GSX-R1000, номерний знак НОМЕР_2 завдано значних технічних ушкоджень. Згідно Звіту експертного автотоварознавчого дослідження № 11 С від 16.09.2016 року встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику мотоцикла Suzuki GSX-R1000, номерний знак НОМЕР_2 , становить 129656,00 гривень 00 копійок. Відповідно до Договору про надання послуг незалежної оцінки від 21.06.2016 року № 137/15 за виконання Звіту експертного автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_6 1000,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 778992 від 04.08.2016 року. Крім того, внаслідок ДТП позивачем були понесені додаткові матеріальні витрати, пов`язані з транспортуванням мотоциклу на штрафний майданчик, а саме: 720,00 гривень 00 копійок виклик евакуатора, що підтверджується квитанцією № 480810005 від 08.06.2016 року, 432,00 гривні 00 копійок оплата за зберігання транспортного засобу на штрафному майданчику, що підтверджується квитанцією № 480810007 від 08.06.2016 року. Вартість послуг за проведення автотехнічних досліджень та складання Висновку № 234 від 02.12.2016 року становить - 4000,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру № 27 від 21.11.2016 року.

В результаті ДТП позивач ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, а саме: численні садна, гематоми, синці, забій грудної клітини, забій лівого плечового суглобу, забій лівого колінного суглобу та ін. Тривалий час він перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичною довідкою від 27.06.2016 року та копією медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 , з якої вбачається, що 08.06.2016 року він звернувся за допомогою до лікаря травматолога з приводу ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП. Загалом на лікування позивачем було витрачено грошові кошти у розмірі 90,55 гривень, що підлягають відшкодуванню. Всього матеріальні збитки становлять грошову суму в розмірі 135 898,55 грн.

Окрім матеріальної шкоди позивачеві по справі було завдано значну моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнав внаслідок ДТП. Позивачем зазначено, що внаслідок ДТП йому були спричинені тілесні ушкодження, садна, синці, гематоми, забиття, через які він відчував сильний фізичний біль та дискомфорт, змушений був приймати знеболювальне, щоб якось полегшити фізичні страждання. У зв`язку з ушкодженням власності мотоцикла, та неможливістю протягом тривалого часу користуватися мотоциклом за його призначенням, позивач зазнав значних незручностей та страждань.

Замість звичних справ був змушений займатися ремонтом пошкодженого транспортного засобу, що завдавало багато незручностей та негативно позначалося на психоемоційному стані. Були порушені його нормальні життєві зв`язки та встановлений спосіб життя. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього дратівливо відноситися. Позивач навіть був змушений звернутись за допомогою до спеціаліста психолога, оскільки не міг нормально спати, мав тривожний стан та психічні атаки, страх знову сісти за кермо мотоцикла. Будь-які спогади про аварію змушували його страждати та переживати негативні емоції. Реабілітаційний період, який знадобився для відновлення емоційного стану, тривав протягом 9 місяців, про що свідчить висновок спеціаліста - психолога від 30.03.2017 року. Крім того, позивач змушений був тривалий час в судовому порядку відновлювати свої порушені права. Позивач вважає, що отримані душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його мотоциклу Suzuki GSX-R1000, номерний знак НОМЕР_2 , фізичні страждання та психологічні проблеми знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, що мала місце 05 червня 2016 року. Розмір компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди позивач оцінює в 100 000 гривень.

Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь грошову суму в розмірі 238 898,55 гривень, в тому числі 135 895,00 гривень матеріальної шкоди, 100 000,00 гривень. моральної шкоди, 2358,98 гривень судового збору за подання позовної заяви.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала позов. Прохала його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 позов визнала частково. Пояснила, що в частині матеріальних збитків визнає частково, не зазначивши, в якій саме частині. В частині моральної шкоди не визнала. При цьому пояснила наступне.

Як слідує з позову, мотоцикл позивача фактично було фізично знищено. В такому разі, відповідно до п. 15 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею ЗО Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця

Вину позивача було встановлено постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 p., залишеною в силі постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 р.

Крім того, позивач здійснював експлуатацію транспортного засобу з порушенням ст. 21 Закону України, згідно якої на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності

Відтак, при вирішені питання про розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд має визначити ступінь вини кожного із учасників ДТП та визначити частку що підлягає відшкодуванню, виходячи із ступеню вини осіб.

Щодо стягнення 720 грн. 00 коп. за послуги евакуатора та 432 грн. 00 коп. оплата за зберігання транспортного засобу на штрафному майданчику, то проти стягнення цих двох платежів відповідач заперечує, виходячи з того, що необхідність у послугах евакуатора та зберігання транспортного засобу позивача виникли саме тому, що позивач самовільно, в порушення п. 2.10 а) ПДД, залишив місце ДТП та покинув свій транспортний засіб. Це порушення встановлено постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 р. та постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 р. Таким чином, ці витрати пов`язані із винними діями самого позивача, а тому не можуть бути покладені на відповідача.

Щодо стягнення 4 000 грн. вартості послуг за проведення автотехнічних досліджень та складення висновку № 234 від 12 грудня 2016 р. заперечує у зв`язку з тим, що:висновок експерта -автотехніка, датований 02 грудня 2016 p., і підписаний експертом, складений за результатами автотехнічних досліджень, має номер 234. А в квитанції до прибуткового касового ордеру № 27 від 21 листопада 2016 р. зазначено, що підставою для прийняття грошових коштів від ОСОБА_3 є автотехнічне дослідження № 235. У наданому висновку не міститься номер дослідження, відмінний від номера висновку. Таким чином, відповідач вважає, що наданий платіжний документ не має підтвердження. А тому не може бути підставою для стягнення коштів за проведення автотехнічних досліджень та складання висновку експерта. Крім того, висновок експерта № 234 від 02 грудня 2016 р. досліджувався Червонозаводським районним судом м. Харкова при розгляді справи № 619/1965/17 щодо адміністративного протоколу, складеного 16 червня 2017 р. відносно відповідача. При цьому в постанові суду від 03 жовтня 2017 p., копію якої позивач додав до позовної заяви, суд зазначив, що «суд вважає висновок автотехнічного дослідження № 234 від 02.12.2016 року таким, що зроблений на неповних даних про обставини ДТП 05.06.2016 року, оскільки висновки експерта суперечать фактам, встановленим...» постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 р. та постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 р. Таким чином, проведене автотехнічне дослідження не було визнано доказом по справі № 619/1965/17 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Таким чином, воно не має зв`язку з виною відповідача, яка є стала підставою для подання позову.

Щодо стягнення 90 грн. 55 коп. вартості ліків, то вартість належним чином не підтверджується, віідсутнє призначення самих вказаних ліків.

Щодо стягнення моральної шкоди, то проти заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, то відповідач заперечує в повному обсязі, зважаючи на те, що фактично документи, які подані позивачем на підтвердження наявності моральної шкоди, є недопустимими доказами,

Заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про наступне.

05 червня 2016 року близько 21 год.20 хв. в м. Харкові на вул. Зміївській сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_5 та мотоцикла Suzuki GSX-R1000, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

07 червня 2016 року о 12 годині 10 хвилин інспектором відділу розшуку та дізнання Управління Патрульної поліції Абасовим Ренадом Бакировичем ( далі Інспектор) складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 098142 від 07.06.2016 року, відповідно до якого позивачем порушено вимоги п. 12.1 , п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.09.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення № 646/6887/16-п стосовно ОСОБА_3 закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Висновок суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопарушення в резолютивній частині постанови відсутній. Постанова суду набула законної сили.. Тоді правова оцінка діям іншого учасника ДТП - ОСОБА_8 не надавалась через нескладання стосовно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року у адміністративній справі № 619/1171/17 за позовом ОСОБА_3 до інспектора відділу розшуку та дізнання Управління Патрульної поліції м. Харкова Абасова Р.В. про визнання протиправними дій та бездіяльності визнано протиправними дії інспектора відділу розшуку та дізнання Управління Патрульної поліції м. Харкова Абасова Ренада Бакировича щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 098142 від 07.06.2016 року про порушення ОСОБА_3 п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху за ст. 124 КУпАП.

Після вступу в законну силу постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 11.05.2017 в справі № 619/1171/17 стосовно іншого учасника ДТП - ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення та направлено для розгляду до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Дії поліцейських з приводу складання протоколу не оскаржувались.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.10.2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 619/1965/17 встановлено факт порушення ОСОБА_9 п. п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, що перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП, що мала місце 05 червня 2016 року. Провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Висновок суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні адміністративного правопарушення в резолютивній частині постанови відсутній. Постанова суду набула законної сили..Постанова відповідачем не оскаржена і набрала чинності 17.10.2018 року.

У відповідності до приписів ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до абзацу 4 п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" визначено, що у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Отже, стосовно сторін у справі було прийняті вищезазначені судові рішення про закриття провадження у справах у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративних стягнень. Разом з тим, судом були визнанні дії інспектора поліції по складанню протокола про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 незаконними.

Внаслідок ДТП належному позивачеві транспортному засобу, а саме: мотоциклу Suzuki GSX-R1000, номерний знак НОМЕР_2 завдано значних технічних ушкоджень.

Представник відповідача не подавала клопотань про проведення судових експертиз, які б стосувулись предмета спору.

Розмір шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, підтверджується Звітом експертного автотоварознавчого дослідження № 11 С від 16.09.2016 року , яким визначено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику мотоцикла Suzuki GSX-R1000, номерний знак НОМЕР_2 , становить 129656,00 ( сто двадцять дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок. За виконання Звіту експертного автотоварознавчого дослідження ним сплачено суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_6 1000,00 (одну тисячу) гривень, що підтверджується квитанцією № 778992 від 04.08.2016 року.

Дана сума підлягає стягненню з відповідача.

Щодо інших сум матеріальних збитків, то суд відмовляє в задоволенні даної частини позову, виходячи з наступного.

Щодо стягнення 720 грн. 00 коп. за послуги евакуатора та 432 грн. 00 коп. оплата за зберігання транспортного засобу на штрафному майданчику : необхідність у послугах евакуатора та зберігання транспортного засобу позивача виникли саме тому, що позивач самовільно, в порушення п. 2.10 а) ПДД, залишив місце ДТП та покинув свій транспортний засіб. Це порушення встановлено постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 р. та постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 р.

Щодо стягнення 4 000 грн. вартості послуг за проведення автотехнічних досліджень та складення висновку № 234 від 12 грудня 2016 р. : висновок експерта № 234 від 02 грудня 2016 р. досліджувався Червонозаводським районним судом м. Харкова при розгляді справи № 619/1965/17 щодо адміністративного протоколу, складеного 16 червня 2017 р. відносно відповідача. При цьому в постанові суду від 03 жовтня 2017 p., копію якої позивач додав до позовної заяви, суд зазначив, що «суд вважає висновок автотехнічного дослідження № 234 від 02.12.2016 року таким, що зроблений на неповних даних про обставини ДТП 05.06.2016 року, оскільки висновки експерта суперечать фактам встановленим...» постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 р. та постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 р. Таким чином, проведене автотехнічне дослідження не було визнано доказом по справі № 619/1965/17 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.

Щодо стягнення 90 грн. 55 коп. вартості ліків : медична документація, ндана позивачем, не містить інформації про медичні призначення, в тому числі ліки. Чек, який надав позивач на доказ понесених витрат не містить в собі дати його видачі, а також інших даних про те, чи є це платіжним документом, оскільки не містить фіскальної інформації. Таким чином, медична документація не містить в собі доказів того, що дорожньо-транспортна пригода пов`язана із виникненням травм.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України особа, яка зазнала збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Такі правові висновки Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6 - 2808цс15 та постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6- 954цс16.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України встановлено розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних в п.14 Постанови від 01.03.2013 року № 4 " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1187 Цивільного кодексу України визначено,що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч).

Таким чином обгрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача завданої йому матеріальної шкоди.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди.

Згідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу ОСОБА_3 завдана моральна шкода у вигляді перенесенні душевних страждань з приводу дорожньо-транспортної пригоди щодо та пошкодження його майна. Були порушені його нормальні життєві зв`язки та встановлений спосіб життя. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього дратівливо відноситися. Позивач навіть був змушений звернутись за допомогою до спеціаліста психолога, оскільки не міг нормально спати, мав тривожний стан та психічні атаки, страх знову сісти за кермо мотоцикла. Будь-які спогади про аварію змушували його страждати та переживати негативні емоції. Реабілітаційний період, який знадобився для відновлення емоційного стану тривав протягом 9 місяців, про що свідчить висновок спеціаліста - психолога від 30.03.2017 року.

Згідно до ч. 3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються розумності і справедливості.

Суд враховує, що в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95р. роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також в п. 7 зазначеної Постанови роз`яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

З урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер, глибину моральних страждань, що носили затяжний характер іх негативних наслідків, внаслідок чого позивач був вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права, а також враховуючи характер і глибину душевних страждань позивача, суд прийшов до висновку, що заявлений ОСОБА_3 позов про відшкодування моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню, в розмір 5 000,00 грн.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,23,1166,1187,1188,1192 ЦК України, ст.ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІК НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІК НОМЕР_4 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 130656.00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000.00 грн., судовий збір- 2358.99 грн., а всього 138 014.99 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дергачівський районним суд Харківської області.

Сторони у справі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІК НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІК НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 12.12.2019.

Суддя Л. К. Калмикова