Справа № 275/836/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді: Данилюк О. С.

при секретарі Марієвській Н.А.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, стягнення аліментів за минулий час та додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 28 січня 2019 року звернулась до суду з заявою про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, стягнення аліментів за минулий час та додаткових витрат на дитину, в обґрунтування якого зазначила наступне. Так, 16.08.2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, за час перебування в якому в них народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 При цьому в період з 2009 року та по сьогодні відповідач не надавав жодної матеріальної допомоги їх дитині, незважаючи на проблеми зі здоровям у їх сина, у звязку з якими він потребує стороннього догляду, про що відомо відповідачу. У звязку з неможливістю вирішити питання про утримання сина в позасудовому порядку, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду. Зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час та стягнення додаткових витрат на дитину. При цьому у випадку задоволення позову судом, у відповідача виникне заборгованість зі сплати аліментів за 10 років, а також зі сплати додаткових витрат, починаючи з вересня 2018 року. На думку заявниці, це може призвести до того, що відповідач з метою ухилення від виконання покладених на нього обовязків щодо сплати аліментів відчужить належне йому на праві власності майно з метою недопущення накладення арештів на останнє за невиконання рішення суду, тобто, на її думку, на даний час існує реальна загроза щодо продажу/дарування або іншого варіанту відчуження майна відповідача, що призведе до неможливості виконання рішення суду. ОСОБА_1 зазначила, що у власності відповідача перебуває земельна ділянка площею 0,0891 га для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка площею 0,1499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; житловий будинок, загальною площею 70,4 кв.м, за адресою: Житомирська область, смт. Брусилів, вул. Фрунзе, 64.

Просила забезпечити її позов та накласти арешт на вищевказані земельні ділянки та житловий будинок відповідача ОСОБА_2

Розглянувши вказану заяву, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Аналіз вказаних правових норм свідчить, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід звернути увагу, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тому достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

До аналогічних висновків прийшов і Верховний Суд в своїй постанові від 17.10.2018 № 183/5864/17-ц|61-38692св18.

Враховуючи викладене, на думку суду, ОСОБА_1 в поданій заяві в недостатній мірі обґрунтувала наявність на даний час підстав для застосування заходів забезпечення позову взагалі, а також, що не менше важливе, співмірність застосування такого заходу забезпечення, про який просить позивачка, заявленим нею позовним вимогам, належних та допустимих доказів цього (співмірності) не подала.

За таких обставин суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.76-81, 150, 153, 260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, стягнення аліментів за минулий час та додаткових витрат на дитину, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_4