621/994/16-ц
УХВАЛА

іменем України

21 січня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк",

представники позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

17.05.2016 від ПАТ КБ "Приватбанк" до суду надійшла позовна заява, а 06.10.2016 року - уточнена позовна заява до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №НАЕ2GK01270073 від 27.12.2006 в розмірі 114503,82 доларів США, що за курсом 26 грн. 20 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.09.2016 року складає 2999999 грн. 96 коп., та судового збору в розмірі 45000 грн. 00 коп.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" задоволені, вирішено: стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 2999999 грн. 96 коп., заборгованості за кредитним договором №НАЕ2GK01270073 від 27.12.2006, визначеної станом на 16.09.2016, які перерахувати на рахунок №3111, МФО 305299; стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" по 22500 грн. 00 коп. з кожного на відшкодування витрат по сплаті судового збору, які перерахувати на рахунок № 3111, МФО 305299; стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 837 грн. 00 коп. на відшкодування витрат на оголошення в газеті, які перерахувати на рахунок №3111, МФО 305299.

27.07.2018 від відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 надійшла заява про перегляд заочного рішення, копія якого ними отримана безпосередньо в суді 11.07.2018.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.08.2018 заява про перегляд заочного рішення була залишена без руху, встановлено відповідачам десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків заяви шляхом подання заяви, яка має відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України в частині зазначення у заяві доказів на підтвердження причин нез'явлення до суду та неподання відзиву та подання цих доказів в якості додатків до заяви, а також шляхом подання доказу сплати судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп., і роз'яснено, що в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і їм повернута.

В установлений судом строк відповідачі усунули зазначені в ухвалі суду недоліки, надали доказ сплати судового збору в розмірі 352 грн. 40 к.

На обґрунтування заяви відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 зазначили, що відповідач ОСОБА_4 не з'являвся в судове засідання та не повідомляв про причини неявки з поважних причин, оскільки постійно знаходився у відрядженнях і не мав можливості отримати повідомлення про час та місце засідань. Відповідач ОСОБА_5 взагалі не міг отримувати повідомлення, оскільки вони були відіслані на адресу, за якою він не мешкав, що витікає з матеріалів справи.

До справи не було залучено докази, які мають істотне значення для справи. А саме: заочне рішення Комінтернівського суду м. Харкова від 09 листопада 2011 року (справа № 2-2679/11) про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також заочне рішення Комінтернівського суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року (справа № 641/6698/14-ц)

Крім того, стаття 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю в три роки. Так, у АТ КБ "Приватбанк", згідно матеріалів справи, виникло право вимагати повернення кредиту 20 червня 2008 року, проте банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 17.05.2016, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Ухвалою Зміївського районного суду від 07.09.2018 призначено судовий розгляд заяви про перегляд заочного рішення на 01.11.2018.

01.11.2018 судовий розгляд заяви про перегляд заочного рішення був відкладений до 04.12.2018 у зв'язку з відпусткою судді.

03.12.2018 засобами телефонного зв'язку відповідач ОСОБА_4 просив відкласти судовий розгляд заяви про перегляд заочного рішення з причини неможливості прибути до суду за станом здоров'я.

04.12.2018 судовий розгляд відкладено за клопотанням відповідача ОСОБА_4 до 21.01.2019.

18.01.2019 від ПАТ КБ "Приватбанк" до суду надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення.

На обґрунтування відзиву зазначено, що суд за наявності правових підстав та вимог ЦПК України, з урахуванням ОСОБА_3 Верховного Суду України "Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах", дотримався умов проведення заочного розгляду справ, а саме врахував: неявку відповідача в судове засідання; належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання; відсутність поважних причин неявки відповідача; відсутність клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності; відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, а тому суд правомірно провів заочний розгляд справи та ухвалив судове рішення яке є законним, справедливим та обґрунтованим.

Відповідач не подавав, а ні клопотань, а ні заперечень, та не просив відкласти розгляд справи за поважністю причини не прибуття на призначені дати судового розгляду.

Крім того, не може бути підставою для скасування заочного рішення посилання відповідача на докази, які були у справі, оскільки вони вже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення. Для скасування заочного рішення потрібно, щоб докази були новими (не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення) та мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Щодо правомірності подачі позову про стягнення заборгованості.

Станом на 06.05.2016 поточна заборгованість за кредитом - 168781,18 доларів США, яка складається з наступного: 25869,32 доларів США - заборгованість за кредитом; 35256,50 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6144,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 101511,36 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.11.2011 задоволено позов банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно з яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НАЕ2GК01270073 від 27.12.2006 в розмірі 72627,25 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 37,6 кв. м, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №НАЕ2GК01270073 від 27.12.2006, шляхом продажу ПАТ КБ "Приватбанк" з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-якій особі, на умовах та в порядку згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку", з паданням повноважень, необхідних для здійснення продажу.

29.07.2016 року було реалізовано квартиру Відповідача - 1, сума від реалізації у розмірі - 10924,23 доларів США пішла на погашення заборгованості по кредитному договору №НАЕ2GК01270073 від 27.12.2006.

Оскільки коштів, які надійшли від реалізації квартири виявилося недостатньо для повного погашення заборгованості, то відповідно договірні правовідносини між сторонами не припинилися, а Банк продовжує здійснювати нарахування пені, відсотків.

З метою недопущення подальшого зростання заборгованості за кредитом, банк вирішив звернутись з позовом про стягнення заборгованості на суму різниці між поточною заборгованістю та сумою від реалізації предмету іпотеки.

Таким чином, заборгованість до стягнення становить 114503,82 долар США, що за курсом 26,20 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.09.2016 складає 2999999,96 грн., яка складається з: 25869,32 доларів США - заборгованість за кредитом; 35256,50 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6144,00 долар США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 47234,00 долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Таким чином, прийняття рішення від 09.11.2011 не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами Договору і не тягне за собою припинення договору.

Предметом позову, який підлягає доказуванню є розмір заборгованості за кредитним договором №НАЕ2GК01270073 від 27.12.2006. АТ КБ "Приватбанк" надав суду докази щодо наявності заборгованості за Договором (розрахунок заборгованості), відповідач, в свою чергу, не спростував докази надані Банком щодо цього факту.

Предметом позову, що розглядався Комінтернівським районним судом м. Харкова у 2014 році було виселення відповідача - 1 з квартири, що є предметом іпотеки.

Щодо строків позовної давності.

Згідно умов договору строк виконання зобовязань спливає 25.12.2026.

У зв'язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Одночасно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконав.

21.01.2019 належним чином повідомлені відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які повідомлялися рекомендованими листами, направленими їм судом (т. 2 а. с. 62, 63, 68, 69), та через SMS-повідомлення (т. 2 а. с. 70, 71), не повідомили про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавали.

Тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 287 ЦПК України, розгляд заяви про перегляд заочного рішення проведено за відсутністю відповідачів.

Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення представник позивача ОСОБА_3 просив відмовити у перегляді заочного рішення з підстав необґрунтованості поданої відповідачами заяви.

Вислухавши представника позивача, дослідивши доводи заяви про перегляд заочного рішення та додані до неї докази, суд дійшов наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз змісту ст. 288 ЦПК України дає підстави вважати суду, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: перша - відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; друга - докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При цьому, наявність цих двох підстав для скасування заочного рішення є обов'язковою.

Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення не встановлено сукупності передбачених ст. 288 ЦПК України обставин, наявність яких є необхідною для скасування заочного рішення.

Так, ухвалою Зміївського районного суду від 13.12.2017 було прийнято рішення про заочний розгляд справи (т. 2 а. с. 2).

В ухвалі зазначено, що відповідач ОСОБА_4 повідомлявся через оголошення у пресі в газеті "Урядовий кур'єр" №233 (6102) від 09.12.2017 року, про причини повторної неявки не повідомив, заперечень проти позову не подавав; відповідач ОСОБА_5, якому направлялася повістка рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, а також повідомлявся через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" №233 (6102) від 09.12.2017 року, про причини повторної неявки не повідомив, заперечень проти позову не подавав.

Докази неодноразового виконання судом вимог ЦПК України щодо належного повідомлення відповідачів про час і місце судового розгляду залучені до матеріалів справи (т. 1 а. с. 124, 125, 127, 129, 130, 132, 133, 135-137, 145, 150, 151, 154, 169, 174, 175, 177, 179, 180, 182, 192-255).

Незважаючи на це, відповідачі жодного разу не повідомили про неможливість прибуття до суду.

Надана довідка про перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з ТОВ "ЕВЕРЕСТ-2005" від 04.09.2018 (т. 2 а. с. 56) не є доказом неможливості прибуття ОСОБА_4 до суду як 01.11.2017 та 13.12.2017, так і в попередні судові засідання.

Доводи заяви про відсутність у відповідачів можливості отримувати повідомлення про час і місце розгляду справи є безпідставними, оскільки факти неотримання ними рекомендованих листів для суду був очевидним, оскільки такі листи поверталися не врученими з різних причин, тому повідомлення відповідачів здійснювалося, крім направлення рекомендованих листів, через оголошення в газеті.

Посилання у заяві про перегляд заочного рішення на ті обставини, що до справи не було залучено докази, які мають істотне значення для справи, а саме: заочне рішення Комінтернівського суду м. Харкова від 09 листопада 2011 року (справа № 2-2679/11) про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також заочне рішення Комінтернівського суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року (справа № 641/6698/14-ц) про виселення відповідача із квартири, яка є предметом іпотеки (т. 2 а. с. 36-42), не вказує на те, що судом не було досліджено всі обставини справи.

Як видно з матеріалів справи, розмір заборгованості, що був стягнутий заочним рішення, про перегляд якого подана заява, був визначений з урахуванням грошової суми, отриманої від реалізації квартири, що була предметом іпотеки. Самі ж ці рішення, не мають встановлених фактів, які мали б обов'язково враховуватися під час ухвалення заочного рішення та будь-яким чином спростовували б заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З урахуванням строку дії договору до 25.12.2026, а також дати реалізації 29.07.2016 квартири, яка була предметом іпотеки за договором, укладеним з метою забезпечення кредитного договору, відсутні підстави вважати, що станом на 17.05.2016, коли був пред'явлений первісний позов, сплив передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності.

Будь-яких доказів, які б свідчили про неправильність розрахунку заборгованості за кредитним договором чи про безпідставність вимог щодо стягнення з відповідачів нарахованої заборгованості до заяви про перегляд заочного рішення не надано.

За таких обставин, відсутня сукупність передбачених ч. 1 ст. 288 ЦПК України підстав для перегляду заочного рішення, тому заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року належить залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року (справа №621/994/16-ц) у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року (справа №621/994/16-ц) може бути оскаржене відповідачами в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 28.01.2018.

Головуючий: В. В. Овдієнко