Дата документу 11.12.2019 Справа № 335/8170/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/8170/19 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/3371/19 Макаров В.О.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шкабуро Олександра Віталійовича на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених та оспорюваних прав, за захистом яким вона звернеться до суду з позовом, оскільки відповідач може здійснити дії щодо відчуження майна.

З цих підстав просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2019 року заяву задоволено.

Накладено арешт на майно, а саме будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шкабуро О.В. зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не вирішувалось питання зустрічного забезпечення. Не досліджені докази щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, не наведено правового обґрунтування для задоволення заяви. Просить ухвалу скасувати з постановленням нової про відмову у замовленні заяви про забезпечення позову.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заявник має намір звернутися до суду за захистом порушених прав що стосується витребування майна з чужого володіння, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або взагалі унеможливить виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Встановлено, що за формою і змістом заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст.151 ЦПК України.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається, предметом майбутнього позову є витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, яке належить на праві власності ОСОБА_1 та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи. Нерухоме майно, на яке заявник просить накласти арешт є предметом спору у справі.

Таким чином, обраний ОСОБА_2 вид забезпечення позову знаходиться у прямому зв`язку із предметом спору, і невжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності його вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, призведе до порушення майнових прав позивача.

За вказаних обставин забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, є цілком доречним, обґрунтованим та достатнім видом забезпечення позову у цій справі, а обраний судом спосіб забезпечення позову не перешкоджає володінню, користуванню нерухомим майном.

Доводи апеляційної скарги про незастосування зустрічного забезпечення не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.

За змістом частини сьомої статті 153, частини шостої статті 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

У відповідності до ч. 2 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, визначений у частині третій статті 154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (частина четверта статті 154 ЦПК України).

Що стосується зустрічного забезпечення, то з огляду на викладення диспозиції ч. 1 ст. 154 ЦПК України, такий процесуальний захід є правом суду, який самостійно оцінює необхідність зустрічного забезпечення. За загальним правилом, вирішення цього питання має диспозитивний характер. Тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер, тому апеляційним судом не встановлено порушень прав скаржника шляхом постановлення оскаржуваної ухвали.

З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи наведені в апеляційній скарзі не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а оскаржувана ухвала відповідає нормам права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 364,375,381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шкабуро Олександра Віталійовича залишити без задоволення.

Ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 16 грудня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко