ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/4309/18
Провадження № 22-ц/4820/65/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю позивачки ОСОБА_4, її представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/4309/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року (суддя Чевилюк З.А.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки, її представників та представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_4 зазначала, що 15 листопада 2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який рішенням Хмельницького міськрайонного від 08.12.2014 року розірвано. За період шлюбу ними було набуто автомобіль марки SSANG YONG модель Action, легковий універсал, який одразу перейшов у користування відповідача і згода щодо поділу якого сторонами не досягнута. Посилаючись на зазначене, позивач просила суд визнати автомобіль марки SSANG YONG модель Action, легковий універсал, 2009 року, синього кольору, об'ємом двигуна 1998 куб см., за реєстраційним номером НОМЕР_1 об'єктом спільної сумісної власності; стягнути з відповідача на її користь Ѕ вартості автомобіля, що складає 104 тис. 840 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 1500 грн. та судовий збір, а всього 107 тис 346 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року позов задоволено частково. Визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_8 автомобіль марки SSANG YONG модель Action, легковий універсал, 2009 року, синього кольору, об'ємом двигуна 1998 куб см., за реєстраційним номером НОМЕР_1. Визначено ідеальні частки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у автомобілі марки SSANG YONG модель Action, легковий універсал, 2009 року, синього кольору, об'ємом двигуна 1998 куб см., за реєстраційним номером НОМЕР_1 по Ѕ за кожним. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що спірний автомобіль був придбаний апелянтом за особисті кошти, а саме відповідач витратив частину коштів, що були виручені від продажу належного йому на праві особистої приватної власності автомобіля марки Nissan та частина коштів була надана йому дідусем в присутності свідків, в тому числі позивачки. Апелянт вказує, що позивачкою не надано суду доказу, що спірне майно придбане ними за спільні кошти і, що у новоствореної сім'ї була фінансова можливість на придбання такого дороговартісного майна. Крім того, ОСОБА_4 була присутня у ВРЕР та не заперечувала щодо відчуження 23.09.2014 року спірного автомобіля, який суттєво постраждав в ДТП та в подальшому не оспорювала вказаний правочин, оскільки визнавала ту обставину, що автомобіль був придбаний ОСОБА_8 за особисті кошти.

Крім того апелянт вважає безпідставним застосування судом до спірних правовідносин положень ст. 719 ЦК України, оскільки кошти були йому надані дідусем не в дар, а безпосередньо на придбання автомобіля і ця обставина визнавалась у судовому засіданні позивачкою. Також апелянт вважає, що позивачкою без поважних причин пропущений строк звернення до суду із вказаним позовом, що є підставою для відмови у задоволенні її вимог. Однак, суд не врахував указаних обставин, не дав належної оцінки доказам у справі та дійшов помилкового висновку про віднесення спірного автомобіля до об'єкту права спільної сумісної власності подружжя.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

ОСОБА_4, її представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечили, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_8 до суду не з'явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, її представників та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В силу положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам в повному обсязі не відповідає.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки SSANG YONG модель Action, реєстраційний номер НОМЕР_1 набутий ОСОБА_4 та ОСОБА_8 за час шлюбу, внаслідок чого це майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя. Частки ОСОБА_4 і ОСОБА_8 в автомобілі є рівними, однак підстави для присудження позивачеві грошової компенсації вартості майна відсутні, оскільки сторони не досягли згоди щодо вартості спірного майна.

Проте, з висновком суду першої інстанції в частині визначення за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ідеальних часток у автомобілі (кожному по 1/2) та в частині відмови позивачу у стягненні грошової компенсації апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами, що з 15 листопада 2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08.12.2014 року, що набрало законної сили 20 січня 2015 року розірвано.

Під час шлюбу та сумісного проживання, 07 грудня 2009 року сторонами придбано автомобіль марки SSANG YONG модель Action, легковий універсал, 2009 року, синього кольору, об'ємом двигуна 1998 куб см., реєстраційний номер НОМЕР_1., який 25.12.2009 року був зареєстрований за ОСОБА_8, що підтверджується копією реєстраційної картки №С087029 . Дійсна вартість указаного автомобіля на час його придбання склала 174900 грн. ( а.с. 111,112).

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст. 65 СК України.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно інформації регіонального Сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 24.01.2017 року № 31/22-335 і №31/22-334 спірний транспортний засіб 23.09.2014 року був відчужений ОСОБА_8 ОСОБА_9 на підставі довідки-рахунку. І 13 лютого 2015 року після розірвання шлюбу між сторонами на підставі довідки - рахунку було перереєстровано право власності на спірний автомобіль з ОСОБА_9 на ОСОБА_8 та по теперішній час право власності на транспортний засіб зареєстровано за відповідачем (а.с. 113).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що згоди позивачки на дату відчуження спірного автомобіля ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 не було, адже протилежного відповідачем в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено не було.

Разом з тим, положення ст. 60 СК України визначають презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ним за час шлюбу. Однак, зазначена презумпція може бути спростована, тобто один із подружжя вправі заперечити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі №6-843цс17 (постанова Верховного Суду від 05.09.2018 року, справа №522/24628/16-ц).

В силу п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу ( ч. 1 ст. 68 СК України).

Враховуючи наведене та давши оцінку наданим сторонами доказам суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що спірний автомобіль, який придбано у період шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про придбання автомобіля ОСОБА_8 за власні кошти, частина яких була виручена від продажу належного йому на праві особистої приватної власності автомобіля марки Nissan та коштів в сумі 150 000 грн., що були надані йому особисто дідусем є недоведеними, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Так, суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11, оскільки їх показання достовірно та об'єктивно не вказують на те, що кошти від продажу автомобіля марки Nissan ОСОБА_8 витратив саме на придбання автомобіля SSANG YONG модель Action та, що кошти в сумі 150000 грн. були передані дідом відповідача особисто ОСОБА_8, а не у інтересах сім'ї. Адже свідок ОСОБА_10 суду показав, що був присутній при продажу відповідачем автомобіля Nissan, який було відчужено на 4000 доларів США і дід під час святкування родиною (сім'ї свідка, відповідача та діда) католицького Різдва дав ОСОБА_8 конверт із грішми в сумі 150000 грн. Свідок ОСОБА_11 показав, що він лише бачив як дід вручив конверт відповідачу і зі слів останнього йому відомо про суму, що була у конверті та відомо про продаж ОСОБА_8 автомобіля Nissan за 4000 доларів США.

Разом з тим встановлено, що позивачка ОСОБА_4 в суді першої інстанції не визнавала обставин надання коштів дідом особисто ОСОБА_8 для придбання автомобіля, а визнавала, що автомобіль придбаний сторонами за спільні кошти подружжя, з яких 100000 грн. були надані дідом відповідача в інтересах новоствореної сім'ї і, укладаючи 07.12.2009 року договір купівлі-продажу автомобіля, ОСОБА_8 діяв в інтересах сім'ї. А тому помилковим є посилання апелянта на те, що обставини щодо передачі коштів ОСОБА_8 особисто, а не в інтересах сім'ї в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляції про невірну оцінку судом показів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зводяться до незгоди апелянта із оцінкою доказів судом першої інстанції.

Разом з тим, посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення невірно постався на ст. 719 ЦК України є обґрунтованими, однак саме це посилання суду не призвело до невірного вирішення справи.

Доводи апелянта щодо пропущення позивачкою без поважних причин строку звернення до суду із вказаним позовом, що є підставою для відмови у задоволенні її вимог колегією суддів не приймаються, оскільки судом першої інстанції достовірно встановлено, що заявлений ОСОБА_4 позов поданий нею в межах строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України, адже судом першої інстанції вірно встановлено, що копію заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.12.2014 року про розірвання шлюбу позивачка отримала 15.03.2016 року, що підтверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні цивільної справи 686/21541/14-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та остання звернулася до суду із позовом про поділ майна 27.02.2018 року. І ці доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власної оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд в порушення норм матеріального права прийшов до неправильного висновку щодо визначення ідеальних часток у спірному автомобіля, колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу, виходячи із наступного.

Так, розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст. 69 СК України.

Поділ майна подружжя здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності - присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 22 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з експертним висновком №154/17, автотоварознавчої експертизи від 03 жовтня 2017 року, яка проводилась судовим експертом Соломахою В.С. встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки SSANG YONG модель Action, легковий універсал, 2009 року, синього кольору, об'ємом двигуна 1998 куб см., за реєстраційним номером НОМЕР_1 становить 209 680 грн. 46 коп. (а.с. 230-242 т.1 справи №686/10435/16-ц про поділ майна подружжя).

Судова колегія вважає, що зазначений експертний висновок є достатнім доказом на підтвердження вимог позивача в частині поділу спільного майна подружжя, адже відповідачем у заперечення цієї вартості автомобіля будь - яких належних, достовірних та достатніх доказів щодо вартості спірного майна суду надано не було.

А тому, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивачки Ѕ вартості автомобіля в сумі 104840 грн. (209 680 грн. 46 коп./2), а оскаржуване судове рішення в частині визначення за сторонами ідеальних часток у спірному майні - скасуванню.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 вересня 2018 року в частині визначення за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ідеальних часток у автомобілі SSANG YONG реєстраційний номер НОМЕР_1 по Ѕ за кожним скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_8 (місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на користь ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) Ѕ вартості автомобіля марки SSANG YONG модель Action, легковий універсал, 2009 року, синього кольору, об'ємом двигуна 1998 куб см., реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 104 840 (сто чотири тисячі вісімсот сорок) гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 січня 2019 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк