АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року

м. Чернівці

Справа № 727/7001/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Перепелюк І.Б., Половінкіної Н.Ю.

секретар Вовкун Н.Ю.

позивач Квартирно експлуатаційний відділ міста Чернівці

відповідач ОСОБА_1

апеляційна скарга Квартирно експлуатаційного відділу міста Чернівці на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 жовтня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Чебан В.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2019 року Квартирно експлуатаційний відділ міста Чернівці (далі-КЕВ міста Чернівці) звернувся до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь КЕВ міста Чернівці заборгованість в сумі 7 387 гривень 27 копійок за не повернення позивачу нежитлового приміщення в будівлі №4 військового містечка № АДРЕСА_1 , що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Посилався на те, що між ним та ОСОБА_1 був укладений попередній договір оренди №251/2015-п вищевказаного нерухомого військового майна строком по 30 червня 2016 року включно із оплатою в розмірі 330 гривень 17 копійок в місяць, в тому числі ПДВ 55 гривень 3 копійки.

КЕВ міста Чернівці був зобов`язаний протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору провести процедуру укладення в майбутньому основного договору оренди нерухомого військового майна, проте такий договір не був укладений.

Листами від 06 червня 2016 року №1428 та від 02 липня 2016 року №1668 попереджено відповідача про необхідність звільнення приміщення, проте відповідач звільнив вказане приміщення та передав його згідно акту приймання-передачі КЕВ міста Чернівці лише 01 лютого 2019 року.

Вважав, що за використання вказаних приміщень за період з червня 2016 року по момент повернення орендованого майна у лютому 2019 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість по нарахованій неустойці у розмірі подвійної орендної плати в сумі 7248 гривень 97 копійок та компенсації земельного податку в сумі 138 гривень 30 копійок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що попередній договір не може бути підставою виникнення зобов`язань за основним договором, а тому у відповідача не виникло зобов`язань зі сплати орендної плати на підставі попереднього договору оренди військового майна від 01 липня 2015 року №251/2015-п.

Укладений між сторонами договір №251/2015-п за своєю правовою природою не є договором оренди, він лише встановлює зобов`язання укласти основний договір на певних умовах в майбутньому.

Попередній договір припинив свою дію 30 червня 2016 року, тоді як неустойку позивачем нараховано за період з червня 2016 року по лютий 2019 року, тобто за час відсутності договірних зобов`язань.

Позивачем не виконано умови попереднього договору оренди щодо укладення основного договору оренди, хоча відповідачем сумлінно сплачувались кошти за користування майном і після закінчення попереднього договору оренди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі КЕВ міста Чернівці просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі КЕВ міста Чернівці посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що попередній договір оренди №251/2015-п від 01 липня 2015 року, укладений між ним та відповідачем, в судовому порядку не визнавався недійсним.

ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець, у зв`язку з чим не може бути орендарем у понятті законодавства України про оренду державного майна.

Оскільки відповідачем не було виконано обов`язку щодо повернення позивачу нерухомого майна, вважає правомірним нарахування неустойки за час прострочення користування вказаним майном.

Відповідачем не доведено, що він, після закінчення строку дії попереднього договору оренди №251/2015-п від 01 липня 2015 року, звертався до позивача для повернення останньому об`єкта оренди.

Суд першої інстанції належним чином не з`ясував чи є наявна вина або умисел зі сторони ОСОБА_1 під час порушення ним зобов`язання щодо повернення нерухомого майна позивачу.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що 01 липня 2015 року між сторонами укладено попередній договір оренди № 251/2015-п нерухомого військового майна, розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою: місто Чернівці, площа Театральна,6, військове містечка № 101, будинок № 4 строком по 30 червня 2016 року( а.с. 15-19).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного попереднього договору КЕВ міста Чернівці зобов`язався протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору укласти в майбутньому основний договір оренди на умовах встановлених даним договором.

До моменту підписання основного договору відповідач мав право використовувати майно за цільовим призначенням визначеним у пункті 2.1.3. попереднього договору, а саме під розміщення офісних приміщень.

Пунктом 3.3.2. попереднього договору встановлено, що за використання майна, на підставі викладених рахунків відповідач сплачує на розрахунковий рахунок позивача, за домовленістю сторін, плату у розмірі 330 гривень 17 копійок у місяць, у тому числі 55 гривень 03 копійки ПДВ., без врахування пені (базовий місяць-липень).

Відповідно до пункту 9.1 попереднього договору він діє з 01 липня 2015 року по 30 червня 2016 року включно.

01 липня 2015 року КЕВ міста Чернівці за актом приймання-передачі нерухомого військового майна відповідачу передано вказане нерухоме майно( а.с.19 зворот).

Позивачем листами №1428 від 6 червня 2016 року та №1668 від 2 липня 2016 року попереджено відповідача про необхідність звільнення приміщення та в разі невиконання обов`язку щодо вивільнення приміщень та повернення орендованого майна щодо нарахування неустойки в розмірі подвійної плати за час прострочення користування приміщенням.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 жовтня 2017 року по справі №727/2616/17 було задоволено позов КЕВ міста Чернівці до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити нежитлове приміщення в будівлі №4 військового містечка № АДРЕСА_1 , що розташоване за адресою АДРЕСА_2 (а.с.116).

01 лютого 2019 року відповідач звільнив вищевказане приміщення та передав його згідно акту приймання-передачі КЕВ міста Чернівці (а.с.120).

Згідно розрахунків позивача, за використання вказаних приміщень за період з червня 2016 року по момент повернення орендованого майна у лютому 2019 року у відповідача існує заборгованість по нарахованій неустойці у розмірі подвійної орендної плати в сумі 7248 гривень 97 копійок та компенсації земельного податку в сумі 138 гривень 30 копійок.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу КЕВ міста Чернівці слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

За договором найму (оренди), відповідно до статті 759 ЦК України, наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать, зокрема, будинки, споруди.

Передача військового майна в оренду юридичним і фізичним особам здійснюється виключно на конкурсній основі з урахуванням необхідності підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності (частина 3 статті 7 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України»).

Порядком надання дозволу військовим частинам Збройних Сил України на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду від 11 травня 2000 року № 778 передбачено обов`язкове проведення експертної оцінки майна, яке передається в оренду. Акт оцінки майна, яке передається в оренду, погоджується з Фондом державного майна України чи його регіональним відділенням (представництвом) і затверджується Міністерством оборони України.

Нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що етапами укладення договору оренди державного майна є: одержання дозволу Фонду державного майна України чи його регіональних відділень на право оренди, проведення конкурсу, здійснення експертної оцінки майна, що орендується та проведення відповідних розрахунків орендної плати.

Отже, укладенню договору оренди державного майна обов`язково має передувати одержання дозволу Фонду державного майна України чи його регіональних відділень на право оренди, проведення конкурсу, здійснення оцінки вартості майна, що впливає на встановлення розміру орендної плати, яка є істотною умовою такого виду договорів. Не проведення зазначених дій не є підставою виникнення у сторін правовідносин будь-яких зобов`язань.

Частиною 1 статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Основна правова мета попереднього договору полягає у виконанні ним двох функцій: 1) спонукання до укладення основного договору, 2) фіксації умов основного договору.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, основний договір оренди між КЕВ міста Чернівці та ОСОБА_1 укладено не було.

Частиною 3 статті 635 ЦК України передбачено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Здійснивши системний аналіз вказаних норм права, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що попередній договір не може бути підставою виникнення зобов`язань за основним договором, оскільки він лише встановлює зобов`язання укласти такий основний договір на певних умовах в майбутньому.

Оскільки договір найму, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, визначена у попередньому договорі сума плати за користування майном не може бути підставою для нарахування та стягнення з відповідачки неустойки та відшкодування витрат понесених на сплату земельного податку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позов є безпідставним.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 727/2900/17.

Доводи апеляційної скарги про те, що попередній договір оренди №251/2015-п від 01 липня 2015 року, укладений між ним та відповідачем, в судовому порядку не визнавався недійсним, не можуть братися до уваги апеляційним судом, оскільки ці обставини не впливають на вирішення спору у цій справі приймаючи до уваги те, що вказаний попередній договір припинив свою дію в силу встановлених у вказаному попередньому договорі оренди умов та відповідно до закону.

Посилання заявника у апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові у справі № 5015/4879/12 (провадження № 3-70гс14) від 19 серпня 2014 року безпідставним, оскільки у вказаній справі предметом позову була вимога про стягнення неустойки на підставі частини 2 статті 785 ЦК України за порушення зобов`язання щодо повернення майна переданого за договором оренди, а не за попереднім договором, тобто обставини вказаної справи та справи, яка переглядається, не є аналогічними.

Посилання на правові висновки, викладені у постанові Вищого господарського суду України від 20 липня 2016 року у справі № 909/1321/15 та на інформаційний лист Вищого господарського суду України від 27 жовтня 2014 року № 01-06/1666/14, апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки обов`язковими до застосування, відповідно до статті 417 ЦПК України, є лише вказівки щодо застосування норми права, викладені у постанові суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив заочне рішення з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382 ЦПКУкраїни, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Квартирно експлуатаційного відділу міста Чернівці залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 13 грудня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: І.Б. Перепелюк

Н.Ю. Половінкіна