Справа № 574/334/18 Провадження №2/574/43/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 27.09.2003 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними конфліктами на цьому ґрунті. Із січня 2018 року вони проживають окремо, спільного сімейного бюджету та господарства не ведуть. Неповнолітніх дітей у шлюбі не мають. Відповідачка не бажає подати до органу РАГС спільну заяву про розірвання шлюбу. Однак примирення між ними не можливе.

Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі. Доповнив, що він створив нову сімю, а шлюб з відповідачкою існує формально.

Відповідачка ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання повідомлена належними чином, в судове засідання не зявилася по невідомій причині повторно, клопотання про відкладення розгляду справи не надала.

В матеріалах справи наявний письмовий відзив на позовну заяву представника відповідача адвоката ОСОБА_3, з якого вбачається, що відповідачка вважає винним в розпаді їхньої сімї позивача, оскільки він вчинив подружню зраду. (а.с.17-19). Враховує суд позицію відповідачки висловлену в заяві, яку остання надіслала до суду до проведення підготовчого судового засідання, згідно з якою вона вважала, що повернення до подальшого спільного життя між ними не можливе та не заперечувала в розірванні шлюбу між ними. Також просила стягнути на її користь витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Приймаючи вишенаведені доводи відповідачки та керуючись ч.4 ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути без її участі на підставі наявних доказів.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони з 27 вересня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не мають. (а.с.5)

Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач створив нову сімю, на примирення не погоджується і наполягає на розірванні шлюбу.

Сторони не досягли згоди на подання спільної заяви про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, як подружжя, яке не має дітей, відповідно до положень ч.1 ст.106 СК України.

Статтею 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України).

Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та наведені положення матеріального закону, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами не можливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у звязку з чим шлюб необхідно розірвати , задовольнивши позов.

В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки відповідачка не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з позивачем.

Що стосується доводів сторін про стягнення на користь кожного з них понесені судові витрати, суд зважає на таке.

При поданні позову ОСОБА_1 заплатив судовий збір в розмірі 704 грн.80 коп., шо підтверджується банківською квитанцією (а.с.1).

Між тим, відповідачка настоювала на стягненні з позивача понесені нею витрати в сумі 2000 грн. на професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву мається попередній розрахунок суми судових витрат, за яким вони складаються: послуги на складання письмового відзиву на позовну заяву 1000 грн.; представництво адвоката в суді -1000 грн..

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задавлених позовних вимог.

Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки суд прийшов до переконання про необхідність розірвання шлюбу, то витрати відповідачки в сумі 2000 грн. на професійну правничу допомогу відшкодуванню не підлягають. При цьому судом враховується, що доказів їх фактичної сплати відповідачка суду не надала.

Що стосується компенсації позивачу витрат по сплаті судового збору, суд вважає, що з державного бюджету на користь останнього підлягають поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», що становить 352 грн. 40 коп., оскільки відповідачка до початку розгляду справи по суті визнала позов.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України ст.ст.110,112,113 СК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4), зареєстрований 27 вересня 2003 року 1976 року виконавчим комітетом Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис №07.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище «Дєвич».

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову 28.03.2018 року згідно квитанції №0.0.999137105.1 на розрахунковий рахунок 0066, МФО 837013, банк отримувача УК Буринському р/Буринський р/22030101.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: