Справа № 211/4925/19
Провадження № 2-н/211/1064/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року

Суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко С.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Дніпровське управління регіонального будівництва» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 6030,97 грн., та судових витрат в розмірі 192,10 грн.

Розглянувши надані матеріали, суд прийшов до висновку про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, з огляду на таке.

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (ст. 162 ЦПК України).

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, заявником зазначено адресу за якою обраховується заборгованість: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

Згідно даних виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з тим у заяві про видачу судового наказу заявник посилається, що боржник ОСОБА_2 . ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: : АДРЕСА_2 , проте доказів щодо факту власності заявником не надано.

Таким чином, обставини, на які заявник посилався як на підставу видачі судового наказу, а саме факт перебування квартири у власності боржника, не підтверджується наданими суду доказами.

В справах наказаного провадження суд позбавлений можливості збирати додаткові докази.

За таких обставин з доводів заяви про видачу судового наказу та доданих до нього документів, суд позбавлений можливості достовірно встановити факт виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно, обґрунтованість заявлених стягувачем вимог підлягає встановленню під час розгляду справи по суті, що відповідно до положень Розділу 2 ЦПК, зокрема п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, є неможливим під час розгляду вимог в порядку наказного провадження.

Враховуючи наведене, суд на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 1 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 частини першої ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділу, після усунення її недоліків.

Разом з тим ч. 2 ст. 161 ЦПК України, передбачено право звернення до суду з даною вимогою в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно частини 2 статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 165,166, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення - відмовити.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С. В. Ткаченко