Справа № 162/1070/17 Головуючий у 1 інстанції: Гладіч Н. І.
Провадження № 22-ц/802/1112/19 Категорія: 39 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки та припинення права на частку у спадковому майні за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на судові рішення Любешівського районного суду Волинської області - ухвалу суду від 06 вересня 2019 року, ухвалу суду від 19 вересня 2019 року та додаткове рішення суду від 20 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 06 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 у даній справі залишено без розгляду.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 19 вересня 2019 року виправлено описку в ухвалі цього суду від 06 вересня 2019 року про залишення позову без розгляду.

Додатковим рішення Любешівського районного суду Волинської області від 20 вересня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у розмірі 9714 грн..

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ці судові рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Визначити подальшу інстанційну і територіальну підсудність розгляду справи - Камінь-Каширський районний суд Волинської області.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавала.

У судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду заяви, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.4 ст.270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин, заяви про розгляд скарги за його відсутності до суду не надходило.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 03 липня 2019 року було відкладено підготовче засідання у даній справі на 11 год. 00 хв. 30 липня 2019 року, про що позивач повідомлений належним чином, що стверджується його підписом (т.2 а.с.32, 38).

30 липня 2019 року позивач у судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 11 год. 00 хв. 06 вересня 2019 року, про що позивач був належним чином повідомлений. Судову повістку у судове засідання на 06.09.2019 позивачу вручено 05.08.2019, що стверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.48).

У судове засідання 06.09.2019 позивач повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив та заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Посилання в апеляційній скарзі на поважну причину неявки позивача у судове засідання 06.09.2019 відхиляється апеляційним судом, оскільки процесуальне законодавство зобов`язує позивача повідомляти про причини неявки до початку судового засідання, але цього обов`язку позивач не виконав, чим, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, самостійно розпорядився наданими йому законом процесуальними правами та обов`язками.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 ч. 1 ст. 357 ЦПК України, оскільки неявка позивача у судове засідання 06 вересня 2019 року є повторною і на дату постановлення цієї ухвали ні заява про причини неявки, ні заява про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходила.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

При постановленні судом ухвали від 06.09.2019 про залишення позову без розгляду в описовій частині було допущено описку у написанні дат судових засідань, у зв`язку із чим суд підставно та обґрунтовано виправив ці описки, постановивши ухвалу від 19.09.2019.

З урахуванням наведеного відсутні підстави для скасування і цієї ухвали суду.

Разом із тим, додаткове рішення суду від 20.09.2019 про стягнення з відповідача судових витрат ухвалене з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційний суд доходить висновку про необхідність його скасування з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язковою умовою відшкодування судових витрат є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

- подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

- подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

- подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

- необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

- укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Як встановлено судом, позовну заяву залишено без розгляду не у зв`язку із зловживанням позивачем процесуальними правами, наведеними у ст. 44 ЦПК України, а у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання, неповідомлення ним про причини неявки та неподання заяви про розгляд справи у його відсутності.

За змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач, згідно з процесуальним обов`язком доказування, зобов`язаний був довести, а суд встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Додаткове рішення суду від 20.09.2019 про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат обґрунтоване лише тим, що, на думку суду, позивач, повторно не з`явившись у судове засідання 06.09.2019, свідомо зловживав своїми правами, діяв недобросовісно та необґрунтовано по відношенню до відповідача, а тому відповідач має підстави для компенсації понесених нею витрат.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

У додатковому рішенні, крім повторної неявки позивача у судове засідання, суд першої інстанції не навів жодного висновку, що позивач пред`явив необґрунтований позов; що він систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; що він, як недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача.

Таким чином, висновок суду про компенсацію відповідачу понесених нею судових витрат є передчасним і таким, що не відповідає вимогам закону.

Крім того, процесуальне законодавство не передбачає ухвалення такого судового рішення, як додаткове рішення про компенсацію судових витрат відповідачу, якщо у справі не ухвалювалося рішення суду по суті спору, а постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду.

З урахуванням наведеного, а також відсутності доводів і доказів необґрунтованості дій позивача суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що залишення позовної заяви без розгляду у даній справі є підставою для відшкодування понесених відповідачем судових витрат.

У зв`язку з тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання про компенсацію судових витрат, оскаржуване додаткове рішення суду від 20.09.2019 підлягає до скасування на підставі пункту 4 частини першої, частини другої статті 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 06 вересня 2019 року та ухвалу цього ж суду від 19 вересня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Додаткове рішення Любешівського районного суду Волинської області від 20 вересня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 , поданій від її імені представником ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді