ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року м. Херсон

справа № 657/435/18

провадження № 22-ц/819/172419

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.,

секретар: Кутузова А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник Головного управління Національної поліції у Херсонській області Луценко Лідія Анатоліївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги Головного управління Національної поліції у Херсонській області та Державної казначейської служби України на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Скригун В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Херсонській області, Державної казначейської служби про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування якого зазначив, що 27.05.2003 року слідчим СВ Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області за фактом викрадення невстановленими особами в період з жовтня 2002 року по січень 2003 року органічних добрив, які належать ТОВ "ВікАнд", порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України. 07.12.2003 року слідчим СВ Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області винесено постанову про визнання цивільного позивача по кримінальній справі за фактом викрадення органічних добрив невстановленими особами, якій присвоєно № 150105-03. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 здійснив вивіз органічних добрив та з викраденим зник, спричинивши збитки ТОВ "ВікАнд" на суму 35 000 грн. 24.01.2004 року позивача було допитано в якості підозрюваного, ознайомлено з постановою від 24.01.2004 року про обрання запобіжного заходу - підписки про невиїзд. 08.08.2004 року його ознайомили з постановою слідчого від 07.08.2004 року про притягнення в якості обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 5, ст. 209 ч. 1 КК України. 21.06.2005 року ухвалою апеляційного суду Херсонської області виправдовувальний вирок Каланчацького районного суду від 09.02.2005 року було скасовано та справу направлено для проведення додаткового досудового слідства. 23.11.2006 року слідчим СВ Каланчацького РВ УМВС України Херсонської області дії позивача перекваліфіковано по кримінальній справі з ст. 186 ч. 5 на ст. 356 КК України, а за ст. 209 ч. 1 КК України закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. 26.02.2013 року апеляційний суд Херсонської області скасував вирок Каланчацького районного суду від 15.03.2012 року щодо нього, а справу повернуто прокурору Каланчацького району для проведення додаткового розслідування. 03.04.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за № 0000244 за правовою кваліфікацією ст. 356 КК України. 08.02.2016 року начальник СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУПП в Херсонській області виніс постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000244 від 03.04.2013 року в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Цією ж постановою скасовано постанови слідчого від 06.08.2004 року про звільнення ОСОБА_1 з ІТТ Каланчацького РВ УМВС та обрання йому запобіжного заходу підписки про невиїзд та про накладення арешту на майно ОСОБА_1 . Посилаючись на те, що незаконними діями органами слідства та суду йому завдано моральну шкоду, з уточненнями, остаточно просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на його користь 719 000 грн.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 650000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач безпідставно перебував під слідством та судом у статусі підозрюваного і обвинуваченого в період з 24 січня 2004 року по 08 лютого 2016 року, а тому завдана йому моральна шкода підлягають відшкодуванню, в порядку та в розмірах, що визначені Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На зазначене рішення суду Головне управління Національної поліції в Херсонській області та Державної казначейської служби подали апеляційні скарги, в яких представники просять скасувати рішення суду і ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга ГУНП мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі. Зазначив про те, що позивач не надав суду жодного належного доказу на підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди. Також зазначають про те, що судом невірно визначено строк перебування позивача під слідством. Крім того посилаються на те, що ГУНП є неналежним відповідачем, оскільки звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що шкоду йому завдано працівниками міліції, а Національна поліція України не є правонаступником Міністерства внутрішніх справ.

Представник Державної казначейської служби в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано стягнуто на користь позивача моральну шкоду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази заподіяння позивачу моральних та фізичних страждань. Крім того вважають, що при нарахуванні позивачу суми відшкодування моральної шкоди, суд не взяв до уваги те, що відповідно до пункту 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів і заробітної плати та інших виплат; до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600 грн.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційні скарги від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

27.05.2003 року слідчим СВ Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області за фактом викрадення невстановленими особами в період з жовтня 2002 року по січень 2003 року органічних добрив, які належать ТОВ "ВікАнд", порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України (а.с.4).

24.01.2004 року позивача було допитано в якості підозрюваного, та обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд (а.с.5).

Постановою від 09.08.2004 року обвинуваченого ОСОБА_1 звільнено з ІТТ Каланчацького РВ УМВС та обрано запобіжний захід (а.с.6-7).

21.06.2005 року ухвалою апеляційного суду Херсонської області виправдовувальний вирок Каланчацького районного суду від 09.02.2005 року було скасовано та справу направлено для проведення додаткового досудового слідства (а.с.8-10).

26.02.2013 року апеляційний суд Херсонської області скасував вирок Каланчацького районного суду від 15.03.2012 року щодо нього, а справу повернуто прокурору Каланчацького району для проведення додаткового розслідування(а.с.11-12).

03.04.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за № 0000244 за правовою кваліфікацією ст. 356 КК України (а.с.13).

08.02.2016 року постановою СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУПП в Херсонській області закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000244 від 03.04.2013 року в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Цією ж постановою скасовано постанови слідчого від 06.08.2004 року про звільнення ОСОБА_1 з ІТТ Каланчацького РВ УМВС та обрання йому запобіжного заходу підписки про невиїзд та про накладення арешту на майно ОСОБА_1 (а.с.96).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини другої статті 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV V. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктом 1 статті 1, пунктом 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тобто суд має з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

01 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII, пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600 грн.

Разом з тим, за змістом положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у тому числі у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження щодо позивача закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушенняпостановою СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУПП в Херсонській області 08.02.2016 року. Внаслідок цієї події позивач набув цивільне право на відшкодування моральної шкоди, виникла підстава для звернення до суду з позовом. Указане мало місце до 01 січня 2017 року - набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII, а тому питання щодо відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди має вирішуватися виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Крім того, відповідно до пояснювальної записки до законопроекту № 1774-VIII прийняття вказаного акта спрямовано на вдосконалення законодавства щодо підвищення мінімальних розмірів оплати праці та страхових виплат, економного та раціонального використання державних коштів та приведення у відповідність до фінансових можливостей положень окремих законів України. Сферою правового регулювання Закону є правовідносини щодо оплати праці, соціального страхування, легалізації відносин у сфері зайнятості та оплати праці, пенсійного забезпечення на 2017 рік, виплати стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, сплати єдиного внеску платниками єдиного податку, плати за надання адміністративних послуг, сплати судового збору та державного мита.

Таким чином, на правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII не поширюється.

Таке тлумачення указаних норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №334/3231/16-ц.

Таким чином, враховуючи характер правопорушення, тривалість та глибину моральних страждань, які зазнав позивач, суд першої інстанції дійшов правильного висновку з урахуванням принципу розумності та справедливості, що розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 650 000 грн. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував наведені положення Закону та обґрунтовано визначив такий розмір. При цьому суд першої інстанції правильно вважав, що позивачу беззаперечно заподіяно моральну шкоду та належним чином мотивував це у своєму рішенні. Доводи, наведені у апеляційній скарзі, таких висновків не спростовують.

Доводи апеляційної скарги ГУНП про те, що судом першої інстанції невірно обраховано строк перебування позивача під слідством є безпідставними, оскільки судом цей строк обраховано починаючи з 24.01.2004 року дня, коли відносно позивача було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ГУНП в Херсонській області є неналежним відповідачем, оскільки, як зазначає позивач, шкоду йому було завдано працівниками міліції з огляду на таке.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» та втратив чинність Закон України від 20 грудня 1990 року «Про міліцію».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідуються як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ.

Зі змісту вказаних нормативно-правових актів вбачається, що Національна поліція України не є правонаступником Міністерства внутрішніх справ та його територіальних органів.

Отже, Кабінетом Міністрів України прийнято рішення не про реорганізацію, а про повну ліквідацію органів внутрішніх справ.

Разом з тим, рішення про закриття кримінального провадження відносно позивача було прийнято Каланчацьким відділенням поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області 08.02.2016 року, тобто під час діяльності відповідача, а тому колегія суддів приходить до висновку, що Національна поліція України є належним відповідачем у цій справі.

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги пункту 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року, згідно з яким мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів і заробітної плати та інших виплат; до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600 грн, не заслуговують на увагу, оскільки відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, не є його посадовим окладом, заробітною платою чи іншою виплатою, а тому відсутні підстави для застосування наведеної норми до спірних правовідносин.

Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, межі якого встановлюються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суди повинні виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що був установлений на час розгляду справи.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з - 4173 грн.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди з розрахунку мінімальної заробітної плати у розмірі 4173грн.

Такий висновок місцевого суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 04 червня 2018 року у справі № 489/2492/17 (провадження № 61-8890св18), від 25 липня 2018 року у справі № 607/14493/16-ц (провадження № 61-12051св18), від 19 вересня 2018 року у справі № 534/955/17 (провадження № 61-22539св18), від 19 грудня 2018 року у справі № 214/5262/15-ц (провадження № 61-34358св18), від 10 квітня 2019 року у справі № 149/2318/16-ц (провадження № 61-11049св18).

Інші доводи апеляційних скарг зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилаються представники відповідачів в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтами не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції у Херсонській області та Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько