Справа №173/1843/18
Провадження №2/173/79/2019
29.01.2019 Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням
03.08.2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_2
25.09.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.
26.09.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 30.11.2018 року.
30.11.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання. Справу призначено до розгляду на 29.01.2019 року
29.01.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 29.01.2019 року.
Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням квартирою № 7 в будинку № 20 по вул. Гагаріна в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Після реєстрації шлюбу вона та її колишній чоловік мали прізвище ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу її колишній чоловік змінив прізвище на ОСОБА_2.
В період даного шлюбу у них народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4, вона зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_5, та перейшла на його прізвище. Даний шлюб також розірваний в 2011 році.
25.08.2011 року нею була надана згода на виїзд відповідача за кордон, на постійне місце проживання до Російської Федерації. В серпні 2011 року відповідач разом зі своїм батьком виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. Крім того вона дала згоду на зміну прізвища її сина ОСОБА_4 на ОСОБА_2. На даний час відповідач у справі є повнолітнім.
Вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 21.02.2002 року. Право власності на дану квартиру зареєстроване КП «БТІ Конкурент».
В належній їй квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який з 10 серпня 2012 року в даній квартирі не проживає, а постійно проживає в Російській Федерації.
Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі створює перешкоди у користуванні нею, так як вона змушена сплачувати додатково комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири самостійно, також не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Відповідач самостійно не має змоги знятись з реєстраційного обліку, так як проживає на території іншої держави. Вона самостійно не має можливості зняти відповідача з реєстраційного обліку у належному їй житловому приміщенні, так як для цього потрібна його особиста присутність, що й стало підставою звернення до суду.
Позивач в судове засідання не з'явилась,подавши заву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі .
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному сайті судової влади. В судове засідання не з'явився. відзиву на позовну заяву не подав.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин, що регулюють право власності на житло.
Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 21.02.2002 року. Право власності позивача на дану квартиру зареєстроване КП «БТІ Конкурент», що підтверджується копією договору дарування.
В зазначеній вище квартирі з 19.07.1999 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується даними домової книги та адресною довідкою. Відповідач був зареєстрований у зазначеній квартирі як член сім'ї позивача, так як є сином позивача.
Позивач зазначає, що відповідач не проживає в належній їй квартирі з 10 серпня 2012 року. Даний факт підтверджується актом депутата Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області від 19.07.2018 року, в якому вказується, що ОСОБА_2, фактично не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом семи років, що підтверджується сусідами. Також копією нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1, від 25.08.2011 року про надання дозволу на виїзд ОСОБА_2 за кордон, на постійне місце проживання до Російської Федерації.
Відповідно до ст. 405 ЦК України - Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт не проживання відповідача в квартирі позивача протягом одного року, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житловим приміщенням підлягають задоволенню. Дане рішення приймається судом відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав, а саме припинення права користування житловим приміщенням, який передбачений ст. 16, 405 ЦК України, та з якими погоджується суд.
Будь-яких доказів на підтвердження факту проживання в належному позивачці житловому приміщенні, наміру користуватись ним, відповідач суду не надав.
Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.
Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не надано доказів того, що позивач чи інші особи створювали йому перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням. З чого суд приходить до висновку, що відповідач з власної волі не проживає у належному позивачу житловому приміщенні та не має наміру проживати у квартирі позивача та користуватись нею.
За даних обстави, суд з метою захисту права власності позивача, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2, таким, що втратив право користування квартирою № 7 в будинку № 20 по вул. Гагаріна в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області.
Так як відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України - Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України - Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України - Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином рішення суду про визнання ОСОБА_2, таким, що втратив право користування квартирою № 7 в будинку № 20 по вул. Гагаріна в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов'язків на орган, що здійснює державну реєстрацію місця проживання фізичних осіб.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням - задовольнити
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 7 в будинку № 20 по вул. Гагаріна в Верхньодніпровськ Дніпропетровської області
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, понесені судові витрати в сумі 704.80 грн., за сплачений судовий збір.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 29.01.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 29.01.2019 року

Оприлюднене 31.01.2019 року

Дата набрання законної сили 01.03.2019 року