ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4943/19 Справа № 199/572/19 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року

по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2019 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра у Дніпропетровській області.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в січні місяці 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

До скарги було додано заяву про поновлення строку на подачу скарги до суду та зобов`язання скасувати постанову державного виконавця № 433353 від 29.03.2004 року.

Згідно із ст.449 ЦПК України скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, прийняті/вчинені під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2003 року у кримінальній справі №1-94/2003 було засуджено ОСОБА_2 за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України до позбавлення волі з конфіскацією майна.

06.04.2004 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра у Дніпропетровській області Лисенко Д.Б. було винесено акт опису й арешту майна, відповідно до якого на 1/3 частину квартири, яка знаходилась на той момент у спільній сумісній власності та форма власності є такою до теперішнього часу, було описано та накладено арешт та передано на відповідне зберігання заявнику ОСОБА_1 .

На підставі вищезазначеного, 12.01.2011 року четвертою Дніпровською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 10705864, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження було внесено обтяження на підставі заборони 69/04 від 01.04.2004 року.

06.07.2018 року ОСОБА_1 було надано заяву начальнику Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про надання інформації про хід виконавчого провадження, на яку 12.08.2018 року було отримано відповідь про неможливість надання зазначеної інформації, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням термін його зберігання.

Після чого, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 ознайомився із матеріалами кримінального провадження №1-94/2003 відносно ОСОБА_2 , в результаті чого було отримано копії документів, що стосуються саме періоду часу, коли проводилися виконавчі дії, в результаті чого стало відомо, що арешт майна не виділено в частині, яка належить ОСОБА_2 , та виконавче провадження було знищено разом з виконавчим листом, оскільки в матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які документи, що стосуються направлення зазначеного виконавчого документу стягувачу.

На підставі зазначеного 29.10.2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із клопотанням про скасування постанови державного виконавця від 29.03.2004 року.

21.11.2018 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 було отримано відповідь на запит з якої вбачається про неможливість скасувати постанову про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА №433353 від 25.03.2004 року оскільки виконавче провадження станом на теперішній час знищено із закінченням трирічного терміну зберігання виконавчого провадження.

Відповідно до ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли ЦПК України встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документ тощо), щодо якої пропущено строк. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що при дослідженні скарги та заяви про поновлення строку на подачу скарги не вбачається підстав для визнання причин пропуску строків поважними через те, що скаржник мала можливість вчасно подати скаргу на дію або бездіяльність органів ДВС.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що відмова в поновлені строку на подання скарги до суду може призвести до продовження порушення прав та законних інтересів заявника ОСОБА_1 , у зв`язку з наявними незаконною бездіяльністю та постановою державного виконавця, яка повинна була бути скасована державним виконавцем ще до знищення виконавчого провадження, на які подається скарга, колегія суддів ставиться критично з наступних підстав.

В матеріалах справи наявна копія листа Департаменту ДВС в АНД районі м. Дніпропетровська від 02.03.2006 року №2437/7 з якого вбачається між іншим, що дружина засудженого ОСОБА_5 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про виключення майна з акту опису. (а.с. 22).

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 вже на момент звернення до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про виключення майна з акту опису, знала про порушення її прав актом опису й арешту майна від 06.04.2004 року складеного державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра у Дніпропетровській області Лисенко Д.Б..

Окрім того, у зв`язку з тим що виконавче провадження станом на теперішній час знищено із закінченням трирічного терміну зберігання виконавчого провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити чи дійсно саме на підставі цього виконавчого провадження зроблено акт опису боржника та накладено арешт на майно скаржника.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича