Справа № 647/2377/18
№ провадження 6/647/30/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Миргород В.С.

при секретарі: Салєховій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області подання державного виконавця Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, суд

встановив:

Державний виконавець Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Маринко В.С. звернувся до суду із вказаним поданням, посилаючись на те, що на виконанні Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області знаходиться виконавче провадження №58289358 з виконання Виконавчого листа № 647/2377/18 виданого 22.12.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за договором в розмірі 344321,25, 25 грн., та судові витрати в розмірі 5164,82,00 грн.

06.02.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Станом на 30.08.2019 року Рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Під час виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що боржник на обліку як пенсіонер не перебуває, офіційно не працює, банківських рахунків не має, іншого майна, на яке можливо звернути стягнення не володіє. За місцем проживання, яке було вказано у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 встановлено, що боржник не проживає, про що складено акт державного виконавця. Було направлено запит до Державної прикордонної служби, згідно відповіді боржник перетинув державний кордон України 26.07.2019 року. Таким чином, державним виконавцем було здійснено всі можливі заходи щодо пошуку активів боржника, за рахунок яких можливо здійснити погашення заборгованості, але вони виявилися безрезультатними. Боржник свідомо ухиляється від виконання законних вимог державного виконавця, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належних йому доходів. З матеріалів виконавчого провадження №58288905 вбачається, що рішення суду не виконується з 2018 року всупереч нормам статті 129-1 Конституції України. Натомість, боржник не реагує та не надає пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, не повідомляє про заходи, що вживаються з метою його виконання, не надає відомості про доходи та місце роботи, про майно та майнові права, про грошові кошти на рахунках у банках та фінансових установах, не подав декларацію про свої доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє, спільно з іншими особами. Таким чином, державним виконавцем вчинено всіх передбачених законом дій для виявлення майна боржника та виконання рішення суду. На підставі викладеного заявник просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань.

Сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Дослідивши матеріали у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для його розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що останнє підлягає відмові у його задоволенні.

Встановлено, що в провадженні державного виконавця Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Маринко Віктора Сергійовича на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження №58288905. Виконавцем відкрито виконавче провадження, але не має жодного підтвердження про те, що боржник повідомлений про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим боржником рішення суду не виконується, борг не сплачується.

Відповідно до положення частини другої статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, обмеження права виїзду за межі України виникає у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Оскільки, відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається обов`язок доказування. При цьому особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому згідно з частиною 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Згідно ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на вищенаведене можна дійти висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

Слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Оцінюючі надані докази в їх сукупності, судом встановлено, що в матеріалах справи та виконавчого провадження відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, відомості про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання. Так, суду не надано доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання ним викликів державного виконавця про необхідність з`явитися з приводу наявного виконавчого провадження, а також відсутні відомості, що боржник перетнув державний кордон України. Крім того, з акту державного виконавця від 02.04.2019 року та від 20.05.2019 року вбачається, що за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не значиться.

Зважаючи на те, що на момент звернення до суду із таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, що також судом не встановлено, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що подання необґрунтоване та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні подання державного виконавця Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Маринко Віктора Сергійовича про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

Суддя В. С. Миргород