Провадження №6/639/211/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Волкової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білової Христини Борисівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білова Х.Б. з поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №639/10259/15-ц.

В обґрунтування свого подання державний виконавець посилається на те, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження №59982456 з примусового виконання: виконавчого листа №639/10259/15-ц від 30.01.2016 року, виданого Жовтневим районним судом міста Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості в розмірі 928 200,00 грн., що є еквівалентом 35 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , громадянство - Україна, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_3 . Даний виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання повторно. В рамках попереднього виконавчого провадження №56684444 з примусового виконання даного виконавчого документу, державний виконавець вже звертався до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, яке було задоволено Жовтневим районним судом міста Харкова. 26.09.2019 року Харківським апеляційним судом була задоволена апеляційна скарга боржника та скасована ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.11.2018 року. Постанова Харківського апеляційного суду вмотивована тим, що матеріали судової справи не містили даних про те, що боржник отримувала копії ухвал суду про стягнення з неї заборгованості, а судові повістки, які направлялися на її адресу поверталися без вручення. Також відсутні докази того, що боржник знала про те, що заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 26.07.2016 року про стягнення з неї заборгованості набрало законної сили. 05.09.2019 стягувачем було повторно пред`явлено до відділу виконавчий лист № 639/10259/15-ц від 30.01.2016 року, на підставі чого відкрито виконавче провадження №59982456. Боржника було повідомлено про відкрите виконавче провадження шляхом направлення на його адресу постанови про відкриття виконавчого провадження. До того ж, кожна людина, яка має неврегульовані зобов`язання перед фізичною чи юридичною особою або просто з метою недопущення виконання рішення, про яке йому не відомо, може безоплатно перевіряти себе в Єдиному реєстрі боржників, оскільки відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію про доходи не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження». Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити, встановлено, що за боржником не зареєстровані транспортні засоби на праві власності, що підтверджується витягом МВС від 10.09.2019 року. Згідно відповіді ДФС України боржник має рахунок в АТ «Полтава-банк», який арештовано 02.07.2018 в рамках ЗВП № 56594596 (ВП 56684444). З рахунків боржника було списано 2967,46 грн., але зазначених коштів недостатньо для повного виконання рішення. Згідно відповіді ПФУ боржник пенсію не отримує та не працює. Нерухоме майно у боржника також відсутнє. До того ж, боржнику достовірно відомо, що у відношенні його є судове рішення, та було відкрито виконавче провадження - виходячи з поданої апеляційного скарги боржника, та розгляду справи в судовому засіданні. Також представник боржника приходив до відділу, щоб пересвідчитися в направленні постанови про скасування ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова до прикордонної служби. На адресу боржника була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією, але вона повернулася до відділу, що свідчить про небажання боржника отримувати листи від виконавчої служби і тим самим в подальшому уникнути запобіжних заходів, які можуть бути застосовані у відношення нього. Після скасування ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа від 07.11.2018 року, боржником не вчинено жодних дій для виконання вже відомого їй судового рішення про стягнення заборгованості, саме цей факт є свідченням того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення. Невжиття заходів щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. Отже, боржником рішення виконано не було, жодних заходів для його виконання боржник не вживає, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Враховуючи викладене, виконавець вимушений звернутися до суду з вказаним поданням.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.12.2019 року прийнято до провадження подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білової Христини Борисівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу. Призначено подання до розгляду в судовому засіданні за участю державного виконавця.

У судовому засіданні 09.12.2019 року старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білова Х.Д. подання підтримала, просила задовольнити, посилаючись на викладені у поданні обставини.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали подання та цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання виконати мирову угоду задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) виконати мирову угоду від 17 березня 2014 року, яка затверджена ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2014 року по справі № 642/11526/613-ц та стягнути на користь ОСОБА_3 (адреса АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) солідарно з ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 928 200,00 гривень, що є еквівалентом 35 000 доларів США за офіційним курсом НБУ. Стягнуто з ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) судові витрати 487,20 грн. по 243,60 грн. з кожного (т.2 а.с.133-138)..

Разом з тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.07.2016 року внесено виправлення в резолютивну частину заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання виконати мирову угоду. Третій абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (адреса АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) судові витрати 487,20 грн. по 243,60 грн. з кожного». В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року залишено без змін.

На підставі вищевказаного рішення суду, представнику позивача 09.12.2016 року видано виконавчі листи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.11.2018 року подання Державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Волобуєвої Олени Вікторівни задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 03.07.2004 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №639/10259/15-ц від 30.01.2016 року.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.09.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 листопада 2018 року скасовано. У задоволенні подання Державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Волобуєвої Олени Вікторівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання нею своїх зобов`язань без вилучення паспортного документу відмовлено.

Разом з тим, постановою головного державного Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ступіна В.В. від 09.09.2019 року відкрито виконавче провадження №59982456 з примусового виконання виконавчого листа №639/10259/15-ц від 30.01.2016 року, виданого Жовтневим районним судом міста Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 928 200,00 грн., що є еквівалентом 35 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ступіна В.В. від 09.09.2019 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 92 820,00 грн.

Як вбачається зі списку вихідних рекомендованих листів Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області та списку групових поштових повідомлень №13531, державним виконавцем Ступіним В.В. 13.09.2019 року на адресу боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 був надісланий лист, однак не вбачається який саме документ приватний виконавець направляв на адресу боржника.

Відповідно до витягу з АТ «Укрпошта» вказаний лист надійшов на сортувальний центр 13.09.2019 року та відправлення було вручено 17.10.2019 року представнику за довіреністю.

З матеріалів подання також вбачається, що 03.12.2019 року постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору було отримано представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , копію довіреності якого надано державним виконавцем суду в судовому засіданні для огляду.

Згідно з відповідей ДПС України та ДФС України від 09.09.2019 року, боржник ОСОБА_1 доходів не отримує, має рахунок в банківській установі АТ «Полтава-Банк», відсутні будь-які дані про останнє місце роботи боржника ОСОБА_1 , пенсію не отримує, за трудовим чи цивільно-правовим договором не працює.

Як вбачається з витягу-довідки АРМ «Виконавець» від 10.09.2019 року за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.11.2019 року №190860964, за боржником ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна не зареєстровано.

Згідно з Інформаційною довідкою Єдиного реєстру боржників від 05.12.2019 року відносно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайдено наступні виконавчі провадження №56594596, яке було відкрито 15.06.2018 року та має статус завершено та виконавче провадження №59982456, яке відкрито 09.09.2019 року.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру територіальної громади міста Харкова від 05.12.2019 року.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Законом передбачено стислий строк (негайно, згідно ч.4 ст.441 ЦПК) для вирішення поставленого у поданні державного (приватного) виконавця питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а відтак саме на державного (приватного) виконавця законом покладено обов`язок надати суду для ухвалення відповідного судового рішення про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України достатній обсяг належних та допустимих доказів для вирішення питання, викладеного у поданні.

В статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов`язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, державний виконавець повинен довести, що дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Надані державним виконавцем матеріали подання містять фактичні дані щодо перебігу вчинених нею дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, однак не містять доказів про вчинення боржником або її представником саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконання рішення суду. Будь-яких доказів ігнорування боржником викликів державного виконавця, тощо, суду не надано. Посилання державним виконавцем на оскарження боржником або її представником ухвалених щодо неї рішень є свідченням користування правами, встановленими законом для учасника виконавчого провадження, а не підтвердженням ухилення боржника від виконання судового рішення. Крім того суду, на час розгляду подання, не представлена будь-яка інформація стосовно перетину державного кордону України боржником, що могло б свідчити про ухилення останньої від виконання зобов`язань шляхом виїзду за кордон, а також належних даних про документування боржника паспортним документом та закордонним паспортом, з якого б вбачалося громадянином якої держави на даний час є боржник, що має суттєве значення для застосування зазначених у поданні заходів. Отже, автором подання не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків по виконанню рішення суду, її наміру ухилитися від виконання покладених на неї зобов`язань та переховування від виконавчих органів, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

З огляду на викладене, суд на даний час не знаходить передбачених законом підстав для задоволення подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білової Христини Борисівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 1, 12, 43, 76-82, 153, 441, 260, 261, 353 ЦПК України, ст.ст. 33, 129-1 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білової Христини Борисівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13.12.2019 року.

Суддя Н.В.Баркова