Справа№487/5400/16-ц
Провадження №6/487/34/19
УХВАЛА

Іменем України

24.01.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Остропольської О.О.,

державного виконавця Годун Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду міста Миколаєва подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначила, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходиться зведене виконавче провадження №55425959 щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 3141509,63 грн. Жоден з виконавчих документів про стягнення заборгованості боржником у добровільному порядку не виконано.В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем надіслано запити до Державної фіскальної служби України, згідно з відповідями на які, на ім*я ОСОБА_3 відкриті рахунки в установах банків відсутні. Відповідно до інформації з Пенсійного фонду України відносно ОСОБА_3 інформацію не знайдено.

16.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно з інформацією Департаменту з надання адміністративних послуг про реєстрацію осіб за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Шосейна), 105, кв. 67 встановлено, що боржник ОСОБА_3 зареєстрований за вказаною адресою.

Державним виконавцем також встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на автомобіль BARKAS, державний номерний знак Л4198НИ.

20.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. Інформація щодо місця знаходження транспортного засобу боржника на теперішній час відсутня.

На ім*я боржника ОСОБА_3 в АТ КБ ПриватБанк відкритий рахунок. 28.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено платіжні вимоги до АТ КБ ПриватБанк з метою списання наявних коштів на рахунку боржника. Згідно відповіді АТ КБ ПриватБанк на рахунках боржника відсутні кошти для виконання платіжної вимоги.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно: 1/1 частка двокімнатної квартири за адресою: м. Миколаїв, вул. Фрунзе (Шосейна), 105, кв. 67.

11.01.2018 р. державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника з метою перевірки майнового стану, проте двері ніхто не відчинив, про що державним виконавцем складений акт.

16.08.2018 р., 23.11.2018 р. державним виконавцем на адресу боржника надсилалися вимоги про надання доступу до житла. Ні 23.08.2018 р., ні 03.12.2018 р. доступ до житла боржником наданий не був, про що державним виконавцем складені відповідні акти.

Згідно з інформацією Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області від 28.03.2018 р. боржник ОСОБА_3 документований закордонним паспортом громадянина України для виїзду за межі України.

05.04.2018 р. державному виконавцю надійшла інформація з Державної прикордонної служби України про перетин ОСОБА_3 державного кордону 29.11.2016 р.

Станом на 23.01.2019 р. боржником не вжито ніяких заходів, які б свідчили про намір виконати рішення суду, тому, на думку державного виконавця, є підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання своїх зобов*язань.

В судовому засіданні державний виконавець підтримала подання і просила його задовольнити.

Суд,заслухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, на примусовому виконанні у Заводському відділі ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області знаходиться зведене виконавче провадження № 55425959 з примусового виконання: виконавчого листа, виданого 17.08.2017 р. Заводським районним судом м. Миколаєва, про звернення стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її продажу на прилюдних торгах, за рахунок чого погасити заборгованість перед ПАТ Фідобанк по кредитному договору №014/2292/3/08428 від 25.12.2007 р., укладеного із ОСОБА_3, у загальній сумі 518 834,06 грн.; виконавчого листа, виданого 17.08.2017 р. Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 судового збору на користь ПАТ Фідобанк в сумі 7782,51 грн.; виконавчого листа, виданого 14.06.2016 р. Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ОСОБА_4 в сумі 2 453 626,00 грн.; виконавчого листа, виданого 26.04.2016 р. Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ОСОБА_5 в сумі 161 267,00 грн.

В строк, наданий державний виконавцем для самостійного виконання, рішення суду боржником не виконані, у зв'язку з чим державним виконавцем розпочато їх примусове виконання.

Судом встановлено, що державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження були вжиті наступні заходи примусового виконання рішень.

Неодноразово державним виконавцем надсилалися запити до Державної фіскальної служби України, та отримано відповідь про номери рахунків, відкритих юридичними та/або фізичними особами-підприємцями, відповідно до якої за боржником ОСОБА_3 відкриті рахунки в установах банків відсутні.

Відповідно до інформації з Пенсійного фонду України відносно ОСОБА_3 інформацію не знайдено.

16.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

В результаті проведених дій було також встановлено, що згідно з інформацією Департаменту з надання адміністративних послуг про реєстрацію осіб за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Шосейна), 105, кв. 67 боржник ОСОБА_3 зареєстрований за вказаною адресою.

Відповідно до результатів пошуку бази даних «Автомобіль», за боржником зареєстровано транспортний засіб BARKAS, державний номерний знак Л4198НИ, який було оголошено у розшук постановою державного виконавця від 20.12.2017 року, оскільки вимога про надання транспортного засобу для проведення виконавчих дій щодо його опису та арешту боржником не виконана.

Також було встановлено, що у боржника відкрито рахунки в АТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим державним виконавцем 28.03.2018 року було винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено платіжні вимоги до АТ КБ ПриватБанк з метою списання наявних коштів на рахунку боржника. Проте згідно відповіді банківської установи, на рахунках боржника відсутні кошти для виконання платіжної вимоги.

За боржником ОСОБА_3 згідно інформації з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстрована квартира №67 за адресою: м. Миколаїв, вул. Фрунзе (Шосейна), 105. Вказана квартира передана в іпотеку стягувачу.

11.01.2018 р. державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника з метою перевірки майнового стану, проте двері ніхто не відчинив, про що державним виконавцем складений акт.

16.08.2018 р., 23.11.2018 р. державним виконавцем на адресу боржника надсилалися вимоги про надання доступу до житла. Ні 23.08.2018 р., ні 03.12.2018 р. доступ до житла боржником наданий не був, про що державним виконавцем складені відповідні акти.

Згідно з інформацією Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серія ЕА №181021 від 30.08.2007 р.

Відповідно до інформації з ОСОБА_1 центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України ОСОБА_3 перетинав державний кордон в напрямку - виїзд 29.11.2016 р.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 18 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон) виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п.19 ч.3 ст.11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 313 Цивільного кодексу України регламентує, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. №3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України". Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням - це будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Державним виконавцем не надано суду безспірних доказів, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду або перешкоджання у його виконанні.

Доводи наведені в поданні, в тому числі відсутність боржника за місцем проживання (реєстрації), неявка на виклик державного виконавця, за відсутності доказів вручення виклику, не може бути розцінено як ухилення від виконання рішення суду в сенсі умисної протиправної поведінки боржника.

Сама по собі наявність зобов*язання по виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, чи постанови компетентних органів, без встановлення причин їх не виконання, ще не свідчить про тривале та свідоме ухилення боржника від виконання зобов*язання.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення. Державним виконавцем не була перевірена можливість виконання рішення у інший, передбачений законом спосіб. Так, зокрема, в матеріалах справи відсутні дані про те, що виходом за місцем реєстрації чи проживання боржника було встановлено відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення для виконання рішення, примусове проникнення до житла боржника в порядку, визначеному законом, не здійснювалось.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 260, 263, 268, 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_3 за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Т.А. Карташева