11 грудня 2019 року місто Київ
У Х В А Л А

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Вербової І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 року, постановлену під головуванням судді Волошина В.О., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 року (том І а.с.54) відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду та посилаючись на порушення правил підсудності, ОСОБА_1 25 листопада 2019 року направив апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2015 року ОСОБА_1 вперше подано апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 про відкриття провадження у справі з підстав недотримання правил територіальної підсудності.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року (том І а.с.172-173) відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 року.

У подальшому ОСОБА_1 особисто або через представника подавав аналогічні за змістом апеляційні скарги на вищезазначену ухвалу суду.

Ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 24 листопада 2015 та 11 лютого 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , відхилено, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року залишено без змін.

Також, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року, яка залишена без змін після касаційного перегляду, відмовлено ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києві від 15 липня 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року відмовлено скаржнику у відкритті апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження у справі. Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року - без змін.

У подальшому ОСОБА_1 неодноразово звертався з аналогічними апеляційними скаргами на те ж саме судове рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 липня 2019 року подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 року визнано зловживанням процесуальними правами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2019 року скаржнику відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києві від 15 липня 2014 року.

Разом з тим, незважаючи на наведені вище обставини, у листопаді 2019 року ОСОБА_1 у черговий раз звернувся з апеляційною скаргою на вищезазначену ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі.

Нормами цивільного процесуального законодавства України не передбачено повторне звернення із тією самою апеляційною скаргою тією ж особою на те саме судове рішення. Крім того, як вбачається з матеріалів даної справи, ухвалами суду апеляційної інстанції неодноразово відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його аналогічними за формою та змістом апеляційними скаргами на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 року.

Таким чином, ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.358 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

у х в а л и в :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2014 року- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2019 року.

Суддя: І.М. Вербова