Єдиний унікальний номер 448/286/19
Провадження № 2/448/398/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
27.06.2019 року м.Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Білоуса Ю.Б.,
за участю секретаря судового засідання Тхір О.Т.,
учасники справи:
представник позивача адвокат Кубара М.М.,
представник третьої особи Мостиської РДА як органу опіки та піклування - Онохова О.В.,
позивачка ОСОБА_1 не з`явилася,
відповідач ОСОБА_2 не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Мостиська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі,
Позивачка 05.03.2019року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 27.10.2007року вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказує, що рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 08.01.2014року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу їх неповнолітній син залишився проживати разом із нею. Рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2013року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.12.2013року.
Стверджує, що відповідач створив нову сім`ю ще до розірвання шлюбу в 2012році, почав ухилятися від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (сина ОСОБА_5 ), коштів для утримання дитини не надавав. Після розірвання шлюбу у 2014році вона (позивач) проживає разом із сином окремо від відповідача. З цього часу відповідач жодного разу не відвідував дитину, життям, навчанням, вихованням та поведінкою сина не цікавився.
Зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем, вона (позивач) уклала шлюб з ОСОБА_6 , з яким мають можливість забезпечувати фізичний, духовний і моральний розвиток та належні умови життя неповнолітнього сина. Проживають разом, сину створено усі необхідні умови для проживання та розвитку, між сином та її чоловіком ОСОБА_6 нормальні стосунки як батька та сина, останній займається вихованням та утриманням сина. Відповідач будь-якої участі у вихованні сина не бере.
Також зазначає, що з моменту ухвалення рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2013року жодних коштів на сплату аліментів нею від відповідача не отримано, у зв`язку із чим їй призначено тимчасову допомогу на утримання сина через ухилення відповідача від сплати аліментів. Крім того, з часу ухвалення рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2013року збільшився законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів, а тому, враховуючи те, що відповідач проживає на непідконтрольній території України, вважає за необхідне встановити йому аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
З огляду на наведене, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з ОСОБА_2 на її (позивача) користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Ухвалою судді від 16.04.2019року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 02.05.2019року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кубара М.М. підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності.
Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування Онохова О.В., в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила та підтримала Висновок органу опіки та піклування №02-29/502 від 16.04.2019року про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 27.06.2019року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, який не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України.
Заслухавши представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що сторони з 27.10.2007року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Калінінського районного суду міста Донецька Донецької області від 08.01.2014року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Позивачка ОСОБА_1 одружилася повторно, а саме 24.05.2017року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 Малолітній син ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю (позивачем ОСОБА_1 ) та перебуває на її повному вихованні та утриманні. Позивач ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 перебувають в Мостиському управлінні соціального захисту населення Мостиської РДА, як внутрішньо-переміщені особи.
Батько дитини - відповідач ОСОБА_2 , проживає окремо від дитини, не цікавиться сином ОСОБА_7 , не відвідує його, не підтримує жодного контакту з дитиною, не приймає участі у його вихованні, дитині матеріально не допомагає, не цікавиться його побутом, навчанням та вихованням, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, повністю усунувся від виховання сина.
Рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2014 року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ним повноліття.

Разом із цим, згідно довідки Мостиського управління соціального захисту населення №1015 від 27.02.2019року позивач ОСОБА_8 знаходиться на обліку в Мостиському управлінні соціального захисту населення та отримує тимчасову допомогу на дитину, у зв`язку із ухиленням батька від сплати аліментів.

Вищенаведені обставини в сукупності, на думку суду, свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання своєї дитини та свідомо нехтує батьківськими обов`язками.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_9 В ОСОБА_10 серії НОМЕР_1 ; копією довідки Мостиського управління соціального захисту населення № від 22.08.2016року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копією довідки Мостиського управління соціального захисту населення Мостиської РДА від 30.08.2017року №81 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копією характеристики учня 5-Б класу ОЗ «Мостиський ЗЗСО №2 І-ІІ ст.» ОСОБА_9 В ОСОБА_10 ; копією рішення Калінінського районного суду міста Донецька Донецької області від 08.01.2014року; копією рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2014 року; копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 серії НОМЕР_2 від 24.05.2017року; копією довідки Мостиського управління соціального захисту населення №1015 від 27.02.2019року та іншими матеріалами справи.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно ст.ст. 12,15 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні.

Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, згідно висновку Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування №02-29/502 від 16.04.2019 року є доцільним позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає інтересам дитини.

Таким чином, виходячи із вищевказаних положень закону враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, винної поведінки відповідача у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги рекомендований органом опіки і піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав, враховуючи особу відповідача та його ставлення до дитини, керуючись насамперед інтересами дитини, суд приходить до висновку, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

При цьому, суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Крім того, згідно ст.166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З наведеної статті вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, з часу ухвалення вищевказаного рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2014 року погіршилось матеріальне становище одержувача аліментів позивача ОСОБА_1 .

На думку суду, такі зміни зумовлені, зокрема, збільшенням розміру витрат на утримання та виховання дитини, про що свідчить збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019рік» дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень.

Крім того, суд враховує і те, що з часу ухвалення рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2014 року змінився сімейний стан одержувача аліментів - позивача ОСОБА_1 , а саме позивач 24.05.2017року уклала шлюб з ОСОБА_6 , від якого у них народилася дитина, яка також перебуває на її утриманні.

Беручи до уваги наведені обставини, враховуючи підвищення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та те, що у зв`язку з інфляційними процесами в державі зросли ціни на споживчі товари і послуги, харчові та промислові продукти, ліки тощо, і тим самим збільшилась величина витрат позивачки на утримання себе та членів своєї сім`ї, суд вважає, що з моменту винесення судового рішення, яким призначено аліменти, погіршилося матеріальне становище позивачки, а аліменти, які сплачує відповідач є недостатніми для утримання дитини, тому є всі підстави для збільшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дітей, зокрема те, що відповідач є працездатним, тобто такий може отримувати дохід не менше встановленої законом мінімальної заробітної плати, також беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та виходячи із меж позовних вимог, суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині також задовольнити та визначити відповідачу ОСОБА_2 . аліменти на утримання його сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 1013,50 гривень (2027х50%=1013,50), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за позовні вимоги немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав) на суму 768,40грн.

Крім того, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір за позовні вимоги майнового характеру (про збільшення розміру аліментів) у розмірі 768,40гривень, оскільки позивач при пред`явленні до суду даного позову була звільнена від сплати судового збору в цій частині позовних вимог на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Мостиська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 13.02.2014року, та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1013 (одна тисяча тринадцять) гривень 50 копійок щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: Мостиська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування; місцезнаходження: м.Мостиська, вул. Грушевського, 22, Львівської області.

Повний текст судового рішення складено 27.06.2019року.