У Х В А Л А

"27" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінська Катерина Миколаївна, публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на дії державного виконавця та постанову про арешт майна боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою, в якій просить суд: визнати незаконними дії старшого державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ясінської К.М.; визнати незаконною постанову старшого державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ясінської К.М. про арешт майна боржника від 07.08.2019; скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ясінської К.М. про арешт майна боржника від 07.08.2019.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 04 вересня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2604/8490/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу на загальну суму 514 670,50 грн. виконавче провадження по вказаному виконавчому листу перебувало на виконанні в Дніпровському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. 16.10.2019 представник заявника, ознайомлюючись із матеріалами виконавчого провадження, отримав незавірену належним чином постанову про арешт майна боржника. ОСОБА_1 вважає, що дії старшого державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ясінської К.М. є незаконними та такими, що порушують її законні права та інтереси, оскільки виконавець не мав правових підстав для винесення постанови про накладення арешту на все майно боржника без його ідентифікації, так як такі заходи унеможливлюють визначення вартості майна та співмірності з розміром заборгованості, що підляже примусовому стягненню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року зазначену скаргу прийнято та призначено справу за скаргою до судового розгляду, у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав вимоги скарги з підстав викладених у ній та просив задовольнити. Додатково зазначив, що вказана постанова про арешт майна боржника винесена державним виконавцем із порушеннями вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, без заяви стягувача та без ідентифікації майна, на яке накладено арешт.

У судове засідання заявник та заінтересовані особи не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, враховуючи, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Вислухавши позицію представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 07 серпня 2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінською К.М. у виконавчому провадженні № 46820914 винесено постанову арешт майна боржника, відповідно до якої при примусовому виконанні виконавчого листа № 2604/8490/12 виданого 04.09.2013 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості в сумі 514 670,50 грн з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» постановлено накласти арешт на майно, що належить боржнику: ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 566 637,55 грн.

Копію вказаної постанови державного виконавця представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 отримав 16.10.2019, що підтверджується його власноручною розпискою на копії супровідного листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07.08.2019 про направлення копії такої постанови на адресу сторін виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч.ч.2, 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За нормою ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст.56 «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно із ч. 3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За встановлених обставин постанова державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінської К.М. від 07.08.2019 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 46820914 винесена у відповідності до вимог закону та в межах повноважень державного виконавця, оскільки арешт на майно боржника накладений у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 566 637,55 грн, що відповідає приписам ч. 3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тягар доведення цих обставин у цьому провадженні покладається на скаржника, тобто особу, яка саме й звернулася із відповідними вимогами до суду, оскільки ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У п. 18 постанови Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснюється, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд приходить висновку про відсутність порушень прав чи свобод заявника при винесенні державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінською К.М. постанови від 07.08.2019 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 46820914, що є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінська Катерина Миколаївна, публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на дії державного виконавця та постанову про арешт майна боржника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текс ухвали складено 09 грудня 2019 року.

Суддя: