Справа № 344/5013/18
Провадження № 22-ц/4808/1415/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2019 року, в складі судді Татарінової О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №014/0031/84/36070 від 14 жовтня 2005 року в розмірі 39463.85 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 1029330,59 грн, №014/0031/82/82982 від 31 жовтня 2007 року в розмірі 4989879.35 грн, №014/14-10/437G98 від 28 серпня 2008 року в розмірі 159713.74 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 4165793.2 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт зазначила, що 10 вересня 2018 року у даній справі було заявлено клопотання про передачу цивільної справи №344/5013/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами до судді Івано-франківського міського суду, в провадженні якого перебуває справа №344/17081/14-ц, для вирішення питання про об`єднання позовів в одне провадження. Клопотання задоволено, цивільну справу передано судді Пастернак І.А. для вирішення питання про об`єднання позовів в одне провадження.

Згідно листа від 09 квітня 2019 року матеріали справи було повернуто у зв`язку з залишенням без розгляду позову ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в особі Івано-Франківської ОД АТ ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості в розмірі 182 908 доларів США за кредитним договором №014/0031/84/36070 від 14 жовтня 2005 року, 4 873 024.95 грн пені за порушення умов договору.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 травня 2019 року скасовано ухвалу Івано-Франківського міського суду від 09 квітня 2019 року про залишення без розгляду позову ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в особі Івано-Франківської ОД АТ ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Засідання по справі №344/17081/14-ц призначено на 28 жовтня 2019 року, а клопотання про об`єднання справ у одне провадження від 10 вересня 2018 року, подане судді Пастернак І.А., не було розглянуто, питання про об`єднання проваджень в одне не вирішено. Апелянт вважає, що цивільна справа №344/5013/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами після скасування ухвали суду від 09 квітня 2019 року мала бути передана судді, на розгляді якої перебуває цивільна справа №344/17081/14-ц.

В апеляційній скарзі вказано, що судових повісток-повідомлень про дату, час і місце судового засідання ОСОБА_1 не отримував, йому не відомо, хто отримував та розписувався у повідомленнях про вручення поштових відправлень. Зазначає, що підписи наявні у повідомленнях про вручення поштових відправлень, це не підпис позивача, що підтверджується співставленням із підписом ОСОБА_1 у позові, клопотаннях. Зазначає, що повідомлення про вручення не відповідає передбаченим законодавством нормам, а саме Правилам надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05 березня 2009 року, та не можуть вважатись належними.

Апелянт вважає, що залишення позовної заяви без розгляду суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав та доступу до правосуддя.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що за весь час розгляду справи в суді першої інстанції було призначено сім судових засідань, з яких тільки на одному 11 вересня 2018 року була присутня представник позивача ОСОБА_2 . Про всі останні чотири судові засідання позивачу було відомо, судові повістки ним отримувались, а напередодні засідання 08 липня 2019 року позивач подав суду клопотання про відкладення судового засідання. Відповідач та її представник були присутні в усіх судових засіданнях та не зловживали своїми процесуальними правами. Посилання апелянта про те, що повідомлення про вручення не відповідає нормам законодавства необґрунтоване.

Відповідач вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_3 , її представник ОСОБА_7 , представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8 заперечили доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 43 ЦПК України передбачає, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1. ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом вказаних вимог процесуального закону правом на залишення заяви без розгляду суд наділений у випадку повторної неявки позивача в судове засідання за сукупності таких умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки його в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль; відсутності клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Судом встановлено, що 18 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Постановляючи ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, 26 вересня позивач повторно не з`явився в судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Згідно з ч.3 ст. 128 ЦПК судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Пунктом 99 Правил надання поштового зв`язку затверджених Постановою КМУ від 05 вересня 2009 року №270 передбачено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Таким чином, зважаючи на наявні у матеріалах справи докази належного повідомлення позивача про дату час та місце розгляду справи, а саме, про призначені на 27 серпня 2019 року та 26 вересня 2019 року судові засідання (т. 1 а.с. 258, 269), відсутність доказів на підтвердження поважності причин неявки ОСОБА_1 у судове засідання, а також відсутність заяви про розгляд справи без участі позивача, колегія вважає, що судом першої інстанцій зроблено обґрунтовані висновки про повторну неявку позивача, належно повідомленого про судові засідання, призначені у цій справі.

Крім того, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що судові повістки про призначення судових засідань на 20 травня 2019 року (т. 1 а.с. 199) та 8 липня 2019 року, отримані позивачем особисто, клопотання від 5 липня 2019 року (т.1 а.с. 223, 224) та 16 серпня 2019 року (т.1 а.с. 232, 233, 249) підписані ОСОБА_1 та направлені засобами поштового зв`язку з адреси позивача, зазначеній в позовній заяві.

Також колегія суддів звертає увагу, що розгляд справи триває з квітня 2018 року та неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою позивача, який відповідно до вимог закону повинен цікавитися станом розгляду своєї справи та всіляко сприяти такому розгляду.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з того, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач два рази поспіль не з`явився в судові засідання та не подав відповідної заяви про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги її обґрунтованості не спростовують, а тому підстави для скасування ухвали суду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26 вересня 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Ясеновенко