ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 2-о-249/10

Номер провадження: 22-ц/819/1052/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Кутузова А.В.

учасники справи:

заявник - Раківська сільська рада Бериславського району Херсонської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Тихоша Ігор Сергійович на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 20 грудня 2010 року у складі головуючого судді Сіянка В.М.,

встановив:

01 грудня 2010 року Раківська сільська рада Бериславського району Херсонської області звернулась до суду із за заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка мешкала в с. Першотравневе Бериславського району Херсонської області. Померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ХС № 0070240 від 04 травня 1998року виданого на підставі розпорядження голови Бериславською районною державною адміністрацією від 24 червня 1997 року № 230, належала земельна ділянка (пай) з земель колективної власності КСП «Зоря» площею 12,75га.

Заявник просив суд визнати спадщину відумерлою, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка проживала за адресою с. Першотравневе Бериславського району Херсонської області, та передати у власність територіальної громади Раківської сільської ради зазначений в заяві об`єкт нерухомого майна, що належав померлій особі.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 20 грудня 2010 року заяву Раківської сільської ради задоволено. Визнано спадщину відумерлою, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка проживала за адресою с. Першотравневе Бериславського району Херсонської області, та передано у власність територіальної громади Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Зоря» площею 12,75 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХС за № 0070240 , виданого 04 травня 1998 року за № 743 на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 24 червня 1997 року № 230, розташовану на території Раківської сільської ради, Бериславського району Херсонської області, що належала померлій.

Рішення мотивовано тим, що оскільки з часу відкриття спадщини сплинув понад один рік, спадкоємці померлої, які б проживали на території сільської ради і які, згідно ст. 1269 ЦК України, протягом шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини подали заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори відсутні, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилася за відсутності заяв від спадкоємців, а тому є всі підстави для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою та набуття територіальною громадою Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області права власності на спадкове майно.

В апеляційній скарзі адвокат Тихоша І.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у справі, вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити Раківській сільській раді Бериславського району Херсонської області у задоволені заяви про визнання спадщини відумерлою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом допущені порушення норм права, які призвели до неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не залучив ОСОБА_1 до участі у справі, як спадкоємця другої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2

Раківська сільська рада Бериславського району Херсонської області правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В судове засідання ОСОБА_1 її представник адвокат Тихоша І.С. та представник Раківської сільської ради Бериславського району повторно не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

В клопотанні поданому 03 липня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Тихоша І.С. просить відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням у відпустці.

В силу вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене, а також те, що попереднє судове засідання, призначене на 03 липня 2019 року було відкладено у зв`язку із задоволенням письмового клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Тихоші І.С. про відкладення розгляду, та їх неявкою в судове засідання, колегія суддів вважає за можливе, відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянути справу у відсутність належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи скаржника.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0070240 виданого 04 травня 1998 року за № 743 на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 24.06.1997 року № 230, ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) з земель колективної власності КСП «Зоря», площею 12.75 умовних кадастрових гектар, що розташована на території Бериславського району Херсонської області (а.с.5).

Згідно запису акта про смерть № 5 від 09 квітня 2003 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13). Зазначене також підтверджується наданою сільською радою довідкою №400/02-21 від 2010 року (а.с.6).

До дня своєї смерті ОСОБА_2 проживала в с. Першотравневе Бериславського району Херсонської області.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Раківська сільська рада посилалася на те, що за місцем відкриття спадщини відсутні відомості про спадкоємців, які б її прийняли, а тому є визначені ст.1277 ЦК України підстави для визнання спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , у вигляді права на земельну частку (пай), відумерлою.

На підтвердження своїх доводів Раківська сільська рада надала довідку №400/02-21 від 19 жовтня 2010 року, згідно якої спадкоємці ОСОБА_2 на території сільської ради не проживають.

Із відповіді Бериславської державної нотаріальної контори №1254/01-14 від 16 грудня 2010 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась за відсутністю заяв спадкоємців про прийняття спадщини (а.с.10).

Задовольняючи заяву Раківської сільської ради, суд першої інстанції виходив з відомостей наданих завідувачем Бериславської державної нотаріальної контори № 1254/01-14 від 16 грудня 2010 року, з яких вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , спадкова справа не заводилась за відсутності заяв від спадкоємці, та довідки Раківської сільської ради № 400/02-21 від 19 жовтня 2010 року відповідно до якої у померлої ОСОБА_2 спадкоємці на території сільської ради не проживають.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3 ст. 367 ЦПК України).

Враховуючи, що апелянт не був залучений судом першої інстанції до участі у розгляді справи, що позбавило його можливості подати докази суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції були досліджені докази, надані апелянтом на підтвердження доводів апеляційної скарги.

З матеріалів доданих ОСОБА_1 до апеляційної скарги слідує, що вона є рідною дочкою ОСОБА_2 та сестрою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого Хрущовською сільською радою Високопільського району Херсонської області 18 квітня 1957 року (після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.27,44)) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за якими їх батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.29-30, 47).

Згідно довідки Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 18 серпня 2016 року № 739 ОСОБА_2 з 30 березня 1982 року і по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: с. Першотравневе, Бериславського району Херсонської області. Разом з нею за цією адресою в будинку була зареєстрована з 12 грудня 1989 року її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.48).

Згідно довідки Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 02 травня 2019 року № 367 ОСОБА_3 з 15 квітня 2003 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 була зареєстрована за адресою: с. Першотравневе, Бериславського району Херсонської області. Разом з нею за цією адресою в будинку була зареєстрована з 15 квітня 2003 року і по теперішній час її сестра ОСОБА_1 (а.с. 50).

Згідно копії паспорту, що додана до апеляційної скарги, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою с. Першотравневе Бериславського району Херсонської області з 17.02.1981 року. (а.с. 25, 42)

Згідно довідки Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 07 травня 2019 року № 377, назви вулиць та провулків в селах Раківської сільської ради були присвоєні рішенням сесії 21 травня 2008 року № 185, нумерація будинкам присвоєна рішенням сесії № 263 від 24 червня 2009 року (а.с.52).

З листа Бериславської державної нотаріальної контори від 25 січня 2019 року №126/02-14 вбачається, що, за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, 21 листопада 2018 року заведено спадкову справу № 259/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 . Заяви від інших спадкоємців не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Цим же листом ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке перебуває у колективній власності КСП «Зоря», що розташована на території Бериславського району Херсонської області. площею 12.75 умовних кадастрових гектар, яка належала її матері ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємицею якої за законом була ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку із визнанням рішенням Бериславського районного суду від 20 жовтня 2010 року відумерлої спадщини померлої ОСОБА_2 (а.с.53).

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України: від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У пункті 3.3. розділу 1 частини ІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схваленого рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29 січня 2009 року, зазначено, що Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема:

- довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним;

- довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню;

- копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини;

- запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі);

- інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої цього кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Отже, правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

При цьому правила абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК необхідно застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого частиною другою статті 1277 ЦК та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, підлягає обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку, що щодо спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2 , можуть бути застосовані правила книги шостої ЦК України.

З наданих апелянтом доказів вбачається, що ОСОБА_3 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , коли померла її мати ОСОБА_2 , постійно проживала разом із спадкодавцем, а отже вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері. Факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем підтверджується довідкою Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 18 серпня 2016 року № 739.

В силу вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_1 , яка згідно довідки Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 02 травня 2019 року № 367 постійно проживала із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 та у строк визначений ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

За заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, 21 листопада 2018 року заведено спадкову справу № 259/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , до складу спадщини якої увійшло і право на земельну частку (пай), яке перебуває у колективній власності КСП «Зоря», що розташована на території Бериславського району Херсонської області. площею 12.75 умовних кадастрових гектар, яке померла успадкувала після смерті своєї ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що матеріалами справи доведено, що оскарженим рішенням вирішено питання про права та інтереси ОСОБА_1 , оскільки з наявних матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадщина була прийнята у встановленому законом порядку спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном, а після смерті ОСОБА_3 спадщина, відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийнята ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, обмежившись довідкою Раківської сільської ради про те, що на території Раківської сільської ради не проживають спадкоємці ОСОБА_2 та листом Бериславської державної нотаріальної контори про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась за відсутності заяв спадкоємців про прийняття спадщини, не перевірив, чи не має у померлої спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу у володіння або управління спадковим майном.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, відносини щодо спадкування майна ОСОБА_2 виникли 09 квітня 2003 року, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, тому застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР 1963 року, яким не передбачений порядок визнання спадщини відумерлою.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо незаконності оскарженого рішення з підстав зазначених вище, в зв`язку з чим, відповідно до вимог положень ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та скасуванням судового рішення суду першої інстанцій і ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви, з Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 12,75грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376 , 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Тихоша Ігор Сергійович, задовольнити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 20 грудня 2010 року скасувати ухвалити нове рішення.

У задоволені заяви Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання спадщини відумерлою - відмовити.

Стягнути із Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області на користь ОСОБА_1 у відшкодування судового збору 12,75 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 13 вересня 2019 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова