Дата документу 11.09.2019 Справа № 337/4227/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 337/4227/18 Головуючий у 1 інстанції: Салтан Л.Г.
№ 22-ц/807/2542/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Бєлки В.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2019 року у справі за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» в особі Філії КОНЦЕРНУ «МТМ» Хортицького району до ОСОБА_1 про витребування доказів в цивільній справі за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ

В вересні 2018 року Концерн «МТМ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , щомісяця відповідач отримує від позивача за своєю адресою рахунки за надані в звітному періоді (місяці) послуги, в яких також відображається структура наданих послуг та нарахування окремо по кожній складовій послуги та має вичерпну інформацію з приводу кількості наданих послуг, їх структури, вартості та наявної заборгованості, а також діючих на момент проведення розрахунків тарифів на відповідні послуги.

Натомість відповідач не виконує обов`язку щодо сплати за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, має заборгованість.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 16071,44 грн..

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" м.Запоріжжя заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води за період з 01.10.2015 року по 31.08.2018 року в сумі 15511,37 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" м.Запоріжжя, витрати з оплати судового збору у розмірі 1700,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на положення статей 67, 68 ЖК України за змістом яких наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, яка береться, крім квартирної плати, за затвердженим в установленому порядку тарифами, та п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно якого обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом покладено на споживача.

Також суд застосував до правовідносин сторін приписи статті 526 ЦК України, згідно якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України „Про житлово-комунальні послуги, „Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 та іншими нормативно-правовими актами України.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29.01.2009 року концерн «Міські теплові мережі» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (а.с.49).

Згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що помешкання в якому проживає відповідач забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються позивачем, що підтверджується схемою розподілу меж теплових мереж (а.с.58)..

Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005року "Правила надання населенню послу з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" встановлено, що точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця з централізованого опалення споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири, а отже Позивачем повною мірою здійснюється надання послуги Відповідачам.

Таким чином послуга по вищевказаному багатоповерховому будинку надається.

У період з 01.04.2015 року по 31.08.2018 року відповідачем спожиті надані послуги з централізованого опалення у приміщенні квартири АДРЕСА_2 на загальну суму 16071,44 грн., проте поточні нарахування відповідачем сплачені не були (а.с.7-9).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2018 року у справі № 337/1368/18 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, оскільки заявником пропущено строк позовної давності. (а.с.5). зазначена ухала стосується надання послуг по квартирі відповідача.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з квітня 2015 року по серпень 2018 року оплату не здійснював, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість зі сплати за такі послуги, яка підлягає стягненню у судовому порядку. Також враховані положення статті 257, 267 ЦК України, внаслідок чого позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за період з 01.04.2015 року по 31.09.2015 року в сумі 560,07 грн. не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Такі ж обов`язки щодо утримання житла його власниками передбачені і нормами ст.319 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що права позивача порушено у зв`язку із неналежною оплатою відповідачем послуг, які надавалися концером «Міські теплові мережі» , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що між ними відсутній договір, як підстава виникнення цивільних прав та обов`язків між позивачем та відповідачами є безпідставними.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 12-153гс18.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Окрім цього, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав про застосування строків спливу позовної давності в частині стягнення заборгованості стягнення заборгованості за період з 01.04.2015 року по 31.09.2015 року в сумі 560,07 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Таким чином, виходячи з вимог п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води оплата за послуги теплопостачання вноситься споживачами не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, а тому в разі неналежного виконання споживачем обов`язку щодо сплати за теплопостачання, з 21 числа місяця, що настає за розрахунковим, зобов`язання вважається простроченим та розпочинається перебіг строку позовної давності щодо конкретного місячного платежу.

Тому, суд першої інстанції застосував наслідки пропуску строку позовної давності, позаяк позов заявлено 20 вересня 2018 року, а вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 01.04.2015 року по 31.09.2015 року знаходяться за межами строку позовної давності.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Інші доводи, які наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

В.Ю. Бєлка