Справа № 368/1055/19
Рішення 2/368/555/19

Іменем України

"06" вересня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Назаренко А.І.

з участю позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

розглянувши під час підготовчого засідання в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

встановив:

позивач просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державно реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1 ) в порядку спадкування після ОСОБА_3 право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 77,5 кв. м., житлова площа 58,7 кв. м., допоміжна площа 18,8 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (сарай під літ. Б, погріб з шийкою під літ. В, літній душ під літ. Г, убиральня під літ. Д, сарай під літ. Ж, сарай під літ. З, сарай-літня кухня під літ. К, колодязь питний під літ. L, ворота під літ. h1, огорожа під літ. h2, ганок під літ. N), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи позов наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги Черняхівської сільської ради.

Отже, після смерті ОСОБА_3 залишився вищезазначений житловий будинок.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

26.10.2017 р. ОСОБА_3 було складно заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області та зареєстрований в реєстрі за №29.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла їй, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті ОСОБА_3 із спадкоємців за законом першої черги залишились вона, дочка ОСОБА_1 , та онук ОСОБА_2 . Інших спадкоємців за законом першої черги не залишилось.

Відповідач ОСОБА_2 користуючись своїм правом звернулась до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про відмову від своєї частки спадщини та майна.

Вона прийняла спадщину своєї матері ОСОБА_3 шляхом подачі заяви до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори.

Оскільки інших спадкоємців за законом після ОСОБА_3 не залишилось, заповіт був складений на неї, онук відмовилась від своєї частки спадщини та майна, вона як спадкоємець за заповітом має право на успадкування всієї спадщину ОСОБА_3 , в тому числі і житлового будинку.

Після прийняття спадщини, з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на весь спадковий будинок, вона звернулася до державного нотаріуса, який попросив її надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на ім`я ОСОБА_3 .

На вимогу нотаріуса вона не змогла надати правовстановлюючий документ на будинок, оскільки такий документ за життя ОСОБА_3 не був виготовлений та отриманий, а також право власності не було зареєстровано. Тому нотаріус відмовив їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

Вона звернувся із запитом до ФОП ОСОБА_4 для з`ясування питання чи було зареєстровано ОСОБА_3 право власності на житловий будинок. На її звернення було виготовлено технічний паспорт та надано відповідь, згідно якої повідомлено, що право власності за ОСОБА_3 не зареєстровано.

В зв`язку з чим, державним нотаріусом було рекомендовано їй звернутись до суду щодо визнання за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 .

Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_3 , вона не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину весь житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідач ОСОБА_2 позов позивача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування визнає в повному обсязі, погоджується з позовними вимогами позивача.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу, крім іншого майна, якої входить житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 .

Отже, після смерті ОСОБА_3 залишився вищезазначений житловий будинок.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

26.10.2017 р. ОСОБА_3 було складно заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 29.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , позивачем прийнята шляхом звернення з заявою про її прийняття до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи у Спадковому реєстрі та повідомленнями нотаріуса.

Спадкова справа зазначеним вище нотаріусом заведена 31.01.2019 року та зареєстрована у нотаріуса за реєстровим № 16/2019, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57337331 від 27.08.2019 року.

Відповідач, внук спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_2 , заявою від 31.01.2019 року поданою до нотаріуса та зареєстрованою за № 42, відмовилася від належної йому частини спадкового майна, що залишилося після смерті його баби - ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У зв`язку з відкриттям спадщини позивачі у порядку передбаченого ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Про те, оформити спадкові права на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті спадкодавця позивач не має змоги, так як вказаний будинок спадкодавцем за життя не був зареєстрований у визначеному законодавчо встановленому порядку, а тому відсутній правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності на нього, а тому нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується листом нотаріуса.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили.

Вказане в судовому засіданні підтверджується наявними в справі доказами, які є належними та допустимими, а тому суд визнає за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державно реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1 ) в порядку спадкування після ОСОБА_3 право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 77,5 кв. м., житлова площа 58,7 кв. м., допоміжна площа 18,8 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (сарай під літ. Б, погріб з шийкою під літ. В, літній душ під літ. Г, убиральня під літ. Д, сарай під літ. Ж, сарай під літ. З, сарай-літня кухня під літ. К, колодязь питний під літ. L, ворота під літ. h1, огорожа під літ. h2, ганок під літ. N), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державно реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1 ) в порядку спадкування після ОСОБА_3 право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 77,5 кв. м., житлова площа 58,7 кв. м., допоміжна площа 18,8 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (сарай під літ. Б, погріб з шийкою під літ. В, літній душ під літ. Г, убиральня під літ. Д, сарай під літ. Ж, сарай під літ. З, сарай-літня кухня під літ. К, колодязь питний під літ. L, ворота під літ. h1, огорожа під літ. h2, ганок під літ. N), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.09.2019 р.

Суддя І.І. Шевченко