РІШЕННЯ

іменем України

17 грудня 2019 рокуСправа №451/134/18
Провадження № 2/451/183/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/134/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Радехівський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

25 січня 2018 року ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Радехівський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В позовній заяві зазначає, що 27 червня 2007 року між нею та Кам`янко-Бузьким відділенням філії "Західне головне регіональне управління" Закритого акціонерного товариства комерційного банку ''ПриватБанк" укладено кредитний договір №LVKBGK00000030, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в іноземній валюті на придбання житлової нерухомості в сумі 25 000 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим строком повернення до 25 червня 2027 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 27 червня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., згідно якого вона передала в іпотеку відповідачу об`єкт житлової нерухомості: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 50,6 кв.м. 11 січня 2018 року постановою головного державного виконавця Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Павліхою В.С. відкрито виконавче провадження №55512757 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича від 10 жовтня 2017 року за реєстровим номером 15513 щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №LVKBGK00000030 від 27 червня 2007 року у розмірі 85 364, 39 доларів США, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту складає 8 128,50 доларів США, сума заборгованості по сплаті відсотків складає 19 473,80 доларів США, сума комісії - 4 415,73 доларів США, сума пені складає 49 272, 19 доларів США, заборгованість по штрафах (фіксована частина) - 9,66 доларів США, заборгованість по штрафах (відсоток від суми заборгованості) - 4 064,51 доларів США та сума плати за вчинення виконавчого напису складає 3 000 грн. Вважає, що здійснений виконавчий напис від 10 жовтня 2017 року, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем 10 жовтня 2017 року за №15513 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню.

21 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.85).

20 липня 2018 року до суду надійшов лист голови Правління банку, з якого вбачається, що з 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). В зв`язку в цим просить суд по всіх справах, у яких розгляд не завершено, вказувати нову назву банку (а.с.116).

Представник позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в поному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.119-120).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без участі представника банку та пояснення, аналогічні у відзиві на позовну заяву, в якому вказав, що проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд відмовити у його задоволенні. В своїх запереченнях зазначив, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства (а.с.80-83).

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.96-97).

Третя особа Радехівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області - в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с.115).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися представник відповідача та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що 27 червня 2007 року по 25 червня 2027 року включно, між ОСОБА_1 та Кам`янка-Бузьким відділенням філії "Західне головне регіональне управління" Закритого акціонерного товариства комерційного банку ''ПриватБанк" було укладено кредитний договір №LVKBGK00000030, згідно якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 , шляхом видачі готівки через касу, кредитні кошти в іноземній валюті на купівлю квартири в сумі 25 000 доларів США, а також у розмірі 5004,00 долари США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.13-18).

Водночас, 27 червня 2007 року між ОСОБА_1 та відповідачем укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку відповідачу об`єкт житлової нерухомості: квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7-12).

З письмової вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» від 08.01.2014 року, №30.1.0.0/2-332, вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» вимагає від ОСОБА_1 повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нараховані на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги (а.с.19).

10.10.2017 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено оскаржуваний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 15513 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором №LVKBGK00000030 від 27 червня 2007 року, у розмірі 85 364, 39 доларів США, що за курсом 25.88 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.08.2017 року складає 2209230,41 грн. Витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000,00 гривень. Строк, за який провадиться стягнення - 3691 днів, а саме з 27.06.2007 року по 04.08.2017 року. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 10.10.2017 року (а.с.20,83).

11 січня 2018 року постановою головного державного виконавця Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Павліхою В.С. відкрито виконавче провадження №55512757 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича від 10 жовтня 2017 року за реєстровим номером 15513 щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №LVKBGK00000030 від 27 червня 2007 року у розмірі 85 364, 39 доларів США, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту складає 8 128,50 доларів США, сума заборгованості по сплаті відсотків складає 19 473,80 доларів США, сума комісії - 4 415,73 доларів США, сума пені складає 49 272, 19 доларів США, заборгованість по штрафах (фіксована частина) - 9,66 доларів США, заборгованість по штрафах (відсоток від суми заборгованості) - 4 064,51 доларів США та сума плати за вчинення виконавчого напису складає 3 000 грн. (а.с.21-23).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) розмежувала наслідки правомірного та неправомірного користування чужими грошовими коштами та зазначила, що нарахування відсотків за ставкою, визначеною в Кредитному договорі, застосовується лише у випадку правомірної поведінки боржника (ст.1048 ЦК), а після стягнення боргу за рішенням суду розмір відсотків на суму заборгованості повинен рахуватися відповідно до ст.625 ЦК України. Нотаріусом даних вимог не дотримано. А розрахунок, який був поданий банком нотаріусу містив нарахування відсотків відповідно ст. 1048 ЦК України та умов договору.

Також, виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням строків давності передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Так, Згідно з п. 3.1 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється в межах цього строку (п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність - скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Скорочений строк давності встановлено ст. 88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає, що виконавчий напис можна вчинити, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» про безспірність заборгованості.

Також, згідно ч.1 ст.88 Закону України» Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Верховний суд (постанова Великої Палати ВС від 29.01.2019р.), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим.

Крім того, відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості. Тому для вчинення виконавчого напису нотаріус повинен мати виписки з рахунків бухгалтерського обліку банку, на які перераховуються гроші боржником за виконання основного зобов`язання (кредитного договору), а не розрахунок заборгованості, як це додано приватним нотаріусом Швець Р.О. як один з доказів, на підставі якого був виданий спірний виконавчий напис.

Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст.34,87,88 Закону України « Про нотаріат», суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем 10 жовтня 2017 року за №15513 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (р/р НОМЕР_1 , МФО 305299, ідентифікаційний код за ) в користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 17 грудня 2019 року.