Дата документу 05.09.2019 Справа № 314/1307/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер 314/1307/19 Головуючий у 1-й інстанції Кіяшко В.О.
Номер провадження 22-ц/807/2924/19 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Кримської О.М.,

секретаря Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Промінь» ( далі ТОВ « Промінь») про розірвання договору оренди землі у зв`язку з невиконанням умов договору, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулось до суду з позовом до ТОВ «Промінь» про розірвання договору оренди землі у зв`язку з невиконанням умов договору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після його смерті він прийняв спадщину, яка складається із земельної ділянки, площею 9.3973 гектарів розташованої на території Семенківської (Кіровської) сільської ради Вільнянського району Запорізької області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1 , виданого Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області 03.10.2005 року.

В січні 2007 року між його батьком ОСОБА_2 та ТОВ «Промінь» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років.

ТОВ «Промінь» не сплачує йому орендну плату за період 2016-2018 роки, як спадкоємцю після смерті ОСОБА_2 , чим порушує істотні умови договору оренди землі, тому просив розірвати договір оренди землі від 03 січня 2007 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.07.2019 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Промінь» про розірвання договору оренди землі у зв`язку з невиконанням умов договору в частині позовних вимог за період 2016-2017 років на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та розірвати договір оренди землі .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в 2016 - 2018 роках він не отримував орендну плату, оскільки з листа ТОВ «Промінь» вбачається, що в 2016 році орендна плата була сплачена його сестрі ОСОБА_3 , проте, вона не являється спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , тому останній не мав права видавати їй орендну плату. В 2017- 2018 роках йому не була сплачена орендна плата з невідомих для нього причин, незважаючи на те, що 25.07.2017 року він оформив спадщину після смерті свого батька, тобто, з цього часу являється власником вищезазначеної земельної ділянки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи до апеляційного суду не з`явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст. ст. 128, 130 ЦПК України (а.с. 139, 140).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження по даній справі в частині позовних вимог за період 2016-2017 років, суд першої інстанції керувався вимогами п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України та зазначив, що відповідно до рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.09.2018 року, яке набрало законної сили 18.02.2019 року у справі № 314/1250/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ « Промінь» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , вимоги якого стосувалися 2016-2017 років.

Тобто, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 вже звертався до суду з аналогічним позовом у справі № 314/1250/18 де просив розірвати договорів оренди землі у зв`язку з невиконанням умов договору за період 2016-2017 років.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що предметом позову у даній справі, як і у справі, яка була розглянута Вільнянським районним судом Запорізької області від 13.09.2018 року № 314/1250/18 є розірвання договору землі у зв`язку з невиконанням умов договору.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Однією з засад цивільного процесу є положення про те, що з конкретним позовом до суду можна звертатися лише один раз. Зазначені підстави для закриття провадження у справі спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення суду, що набрало законної сили. У цих випадках спір остаточно вирішено судом і повторне звернення до суду не допускається.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі, або зобов`язаний закрити відкрите провадження.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі.

За підставами позову, у справі № 314/1250/18 про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі повністю не збігається з підставами, які були заявлені у справі № 314/1307/19 про розірвання договору оренди землі.

Колегією суддів встановлено, що підставою для звернення до суду у справі № 314/1250/18 стало те, що у зв`язку з несплатою орендної плати за період 2016-2017 роки, ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Промінь» заборгованість зі сплати орендної плати з урахуванням пені в розмірі 5659.22 грн. та розірвати договір оренди землі від 03.01.2007 року.

У справі № 314/1307/19 ОСОБА_1 не ставить питання про стягнення орендної плати за 2016-2017 роки, а лише ставить питання про розірвання договору оренди землі у зв`язку з систематичним порушенням істотних умов договору землі від 03.01.2007 року. Також в позові посилається на те, що ТОВ « Промінь» начебто виплатив орендну плату за 2016 рік його сестрі ОСОБА_4 , проте, вона не являється спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , оскільки за життя його батько склав заповіт від 04 березня 2013 року яким все своє майно заповідав йому. 25 липня 2017 року він отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом до складу якої входить вищезазначена земельна ділянка. Тобто, з позовної заяви вбачається, що орендну плату за 2016 рік було сплачено ОСОБА_4 , яка не мала законних прав на її отримання.

Висновки суду першої інстанції про те, що підстави звернення до суду з цими позовами є аналогічними, є безпідставними, оскільки ґрунтуються на неправильному розумінні норм процесуального права, зокрема, підставою позову необхідно розуміти ті юридичні факти, які підтверджують наявність чи відсутність спірних правовідносин, а також факти, які підтверджують порушення прав позивача (привід до пред`явлення позову), від якого залежить правова кваліфікація спору.

Таким чином, обидві справи не є тотожними, підстави звернення та обставини, що обґрунтовують звернення до суду різняться.

З огляду на вищезазначене колегія суддів дійшла висновку, про те, що закриваючи провадження у справ про розірвання договору оренди землі у зв`язку з невиконанням умов договору в частині позовних вимог за період 2066-2017 років, суд не перевірив та не зробив належних правових висновків, щодо підстави позову, що був вирішений рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.09.2018 року, тому передчасно дійшов висновків про необхідність закриття провадження на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Крім того, в матеріалах справи міститься лише рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.09.2018 року на яке посилається суд в оскаржуваній ухвалі, яке взято з єдиного державного реєстру судових рішень ( а.с. 77-82). Належним чином завіреної копії судового рішення матеріали справи не містять. З цього рішення не вбачається, що саме ОСОБА_1 є позивачем у справі № 314/1307/19. Зазначена справа судом першої інстанції не оглядалася.

Отже, доводи апеляційної скарги частково є обґрунтованими, підтверджують, що судом допущено порушення вимог процесуального права, тому колегія суддів вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Прохання апеляційної скарги про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03.01.2007 року не підлягає задоволенню, оскільки згідно з ч. 1.ст. 23 ЦПК України розгляд справи по суті спору розглядається місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Згідно з ч. 1 ст. 24 ЦПК України апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу ( території), на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду.

Через невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, в силу ст.379 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-384 ЦПК України, апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 липня 2019 року про закриття провадження в частині позовних вимог про розірвання договору оренди землі у зв`язку з невиконанням умов договору за період 2016-2017 років - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 5 вересня 2019 року.

Головуючий Г.С. Подліянова

Судді: І.В. Кочеткова

О.М. Кримська