Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4040/15-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 26 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №274/4040/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 11 березня 2019 року суддею Замегою О.В. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду із позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 25.10.2018 (а.с. 127-128 т. 2), посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №ZRSWGK від 11.04.2008, просило стягнути з останнього заборгованість станом на 20.09.2017 в сумі 31578,02 дол. США, з яких: 21396,63 дол. США заборгованість за кредитом; 6988,21дол. США - заборгованість по процентам; 3193,18 дол. США - пеня (за один рік) та судові витрати.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позову Банку.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог Банку, вирішити питання про розподіл судових витрат.

На його думку, судом не враховано, що останній платіж здійснений відповідачем 13.01.2015, внаслідок чого строк позовної давності перервався, а тому висновок суду про відмову у позові у зв`язку із спливом позовної давності є помилковим.

В судовому засіданні представник Банку апеляційну скаргу підтримав, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 не визнав, посилаючись на її безпідставність та недоведеність позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно зі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 цього Кодексу якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2008 між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ZRSWGK, відповідно до якого останній отримав кредит на купівлю житла у розмірі 32 467,50 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення згідно графіку погашення кредиту до 11 квітня 2028 року (т. 1 а.с. 11-13, 217-222, 223-226, 234-236, 237, 238-239, т. 2 а.с. 57, 58-59).

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 25.10.2018 та згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 перед Банком станом 20.09.2017 складає 31578,02 дол. США, з яких: 21396,63 дол. США заборгованість за кредитом; 6988,21 дол. США - заборгованість по процентам; 3193,18 дол. США пеня за один рік (а.с. 127-134 т. 2). Зазначений розрахунок відповідачем не спростований.

Представник відповідача під час розгляду справи подав суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с. 122-123 т.2 )

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив із того, що Банк пропустив строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права. При цьому, суд зазначив, що сторони кредитного договору врегулювали питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Зокрема, як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, пунктом 8.1.2 кредитного договору встановлено, що в разі порушення термінів оплати, передбачених п. 8.1.1 (в тому числі оплати заборгованості по кредиту), на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що безперервно пеня за договором почала нараховуватися з 18 травня 2009 року, а тому відповідно до п. 8.1.2 кредитного договору строк виконання основного зобов`язання закінчився 30 вересня 2009 року. Тобто перебіг позовної давності за вимогами Банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з 30.09.2009 та закінчився 01.10.2014 (строк позовної давності встановлений сторонами у п. 5.5. договору та становить п`ять років).

Отже, пред`явивши позов 27.08.2015, Банк пропустив встановлений договором п`ятирічний строк звернення до суду з вимогами до боржника.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Отже, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню припинилося після спливу визначеного договором строку, тобто після 30.09.2009.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про відмову у позові щодо стягнення тіла кредиту та платежів за договором, нарахованих Банком до 30.09.2009, - у зв`язку із спливом позовної давності, а щодо процентів та пені, нарахованих після 30.09.2009 - за безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги щодо переривання строку позовної давності шляхом здійснення відповідачем платежу 13.01.2015 суд апеляційної інстанції вважає безпідставним з огляду на те, що така сплата проведена відповідачем після закінчення строку кредитного договору та поза межами позовної давності. Зокрема, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 460/1091/15-ц (провадження № 6-1643св18) сплата боргу позичальником свідчить про визнання боргу та перериває перебіг позовної давності лише у випадку, якщо такі дії вчинені до спливу позовної давності.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 березня 2019 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про залишення позову без задоволення з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 06 вересня 2019 року.