Справа № 297/895/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г., з участю секретаря Терпай С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Берегівського районного суду від 28 листопада 2017 року (у складі судді Гал Л.Л.) за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі - Банк) звернувся до суду з позовом у квітні 2017 р.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.11.2010 р. у розмірі 23 109,29 грн., яка складається із: - 1 284,79 грн. - заборгованість за кредитом; - 17 148,12 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 3 099,75 грн. - заборгованість по пені та комісії; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1 076,63 грн. - штраф (процентна складова) та вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указав, що 26.11.2010 р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» і «Тарифами Банку» складає між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк виконав узяті на себе зобов'язання за кредитним договором і надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Натомість, відповідач узятих на себе зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі не виконала, внаслідок чого станом на 28.02.2017 р. у неї утворилася заборгованість у розмірі 23 109, 29 грн.

Рішенням Берегівського районного суду від 28 листопада 2017 р. у задоволенні позову було відмовлено.

Банк просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права. Указує, що Банком не було пропущено строки для звернення до суду, оскільки відповідачем вчинялися дії, які свідчать про переривання перебігу строків позовної давності. Зазначає, що Банком були надані всі належні та допустимі докази на обґрунтування своїх позовних вимог. Указує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» і «Тарифами Банку» складає між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначає, що Банком доведено як факт укладання договору, так і факт отримання грошових коштів.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню із ухваленням нового по суті позовних вимог, із таких мотивів.

Суд виходив із недоведеності позовних вимог.

При цьому встановив, що 26.11.2010 р. між Банком і відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк виконав узяті на себе зобов'язання за кредитним договором і надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому цим договором. Натомість, відповідач узятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 28.02.2017 р. у неї утворилася заборгованість у розмірі 23 109,29 грн.

Суд першої інстанції констатував ряд фактів, зокрема:

-виписка по розрахунку, фото клієнта з продуктом, довідка про видані кредитні картки в повній мірі не доводять факту наявності у відповідача зобов'язань за вказаним кредитним договором перед Банком;

-судом не встановлено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника розуміла саме ті Умови, які надані Банком до позовної заяви, зокрема щодо збільшення строку позовної давності;

-отримання відповідачем двох кредитних карт для обслуговування кредитного договору № б/н нічим не доведено.

Апеляційний суд не може погодитися із такими доводами суду першої інстанції, оскільки вони суперечать обставинам справи та письмовим доказам.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Банк на обґрунтування своїх доводів як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку від 26.11.2010 р. (а.с.6,241). Ця заява підписана позичальником. Відповідач її не оспорювала, суд першої інстанції її недійсність не встановив, а тому вона є належним доказом, що підтверджує укладення кредитного договору та отримання відповідачем коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Такі дії зумовили виникнення у обох сторін кредитного договору взаємних прав і обов'язків.

Підписуючи довідку про умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» позичальник погодилася із усіма фінансовими умовами надання такого кредиту, зокрема, щодо пені, штрафу та іншого (а.с.7,240).

Також у суді апеляційної інстанції Банком було надано довідку, відповідно до якої для обслуговування кредитного договору №б/н від 26.11.2010 р. відповідачу було видано дві кредитні картки: № 981078 із терміном дії до 01/14 і № 882306 від 14.05.2014 р. і з терміном дії до 10/17 (а.с.205).

Як у суді першої інстанції, так і суді апеляційної інстанції Банком надавалася виписка по кредитних картках відповідача, які були видані для обслуговування кредитного договору, із відображення усіх фінансових операцій по укладеному кредитному договору (а.с.151-153, 207-216).

Цих розрахунків відповідачем не спростовано.

Окрім того, в 2014 р. відповідач проходила повторну ідентифікацію у Банку, де вказала своє прізвище як «Кемінь», що стверджується підписом позичальника на відповідній заяві (а.с.239).

Суд першої інстанції залишив ці обставини поза увагою, хоча досліджував указані документи, а це призвело до помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.

При цьому встановлено та не заперечується, що ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, внаслідок чого в неї утворилася заборгованість, яка не погашена. Відповідач не спростувала наданого Банком розрахунку заборгованості. Як і не спростувала інші документи, подані Банком на обґрунтування своїх позовних вимог.

Згідно з положеннями ст.ст. 526 ч.1, 530 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо позики, якщо інше не встановлено параграфом про кредит і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з вимогами ст. 610, 611 ч.1 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Як видно з матеріалів справи, позивач довів належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог.

На противагу, відповідач жодними належними та допустимими доказами не спростувала доказів, які подані Банком на обґрунтування своїх позовних вимог.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як суперечне положенням ст. 263 ЦПК України, а позов - задоволенню як обґрунтований і доведений.

Судові витрати в сумі 3 360 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України належить присудити позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 526 ч.1, 530 ч.1, 549, 550 ч.1, 610, 611 ч.1, 634 ч.ч.1, 2, 1049 ч.1, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 263, п.2 ч.1 ст. 374, п.п.1,4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

2.Рішення Берегівського районного суду від 28 листопада 2017 року скасувати.

3.Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

4.Стягнути із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.11.2010 р. у розмірі 23 109 (двадцять три тисячі сто дев'ять) 29 грн., яка складається із: 1 284 (одна тисяча двісті вісімдесят чотири) 79 грн. - заборгованість за кредитом; 17 148 (сімнадцять тисяч сто сорок вісім) 12 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3 099 (три тисячі дев'яносто дев'ять) 75 грн. - заборгованість по пені та комісії; 500 (п'ятсот) грн. - штраф (фіксована частина); 1 076 (одна тисяча сімдесят шість) 63 грн. - штраф (процентна складова),а також 3 360 (три тисячі триста шістдесят) грн. у відшкодування судового збору.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суд.

6.Повне судове рішення складено 31 січня 2019 року.

Судді: