Постанова

Іменем України

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 751/9483/16-ц

провадження № 61-22834св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - гаражно-будівельний автокооператив № 39,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2017 року у складі судді Ченцової С. М. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Онищенко О. І., Вінгаль В. М., Губар В. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа ? гаражно-будівельний автокооператив № 39, про поділ майна подружжя набутого у шлюбі.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у період із 23 серпня 2008 року по 12 вересня 2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 За період шлюбу ними за спільні кошти придбані два гаражні бокси: НОМЕР_1, розміром 3,6 м х 6,0 м, площею 21,6 кв. м, та НОМЕР_2, розміром 3,6 м х 6,0 м, площею 21,6 кв. м, які розташовані в автокооперативі № 39 м. Чернігова. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2016 року шлюб між ним та ОСОБА_5 розірваний.

Враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач не згідна на розподіл майна набутого за час шлюбу, позивач просив суд визнати гаражний бокс НОМЕР_1 та гаражний бокс НОМЕР_2, які розташовані в автокооперативі № 39 м. Чернігова спільним сумісним майном подружжя; поділити спільне майно подружжя, виділивши йому у користування гаражний бокс НОМЕР_2, розміром 3,6 м х 6,0 м, площею 21,6 кв. м, вартістю 47 160,00 грн, який розташований в автокооперативі № 39 м. Чернігова; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2017 року позов задоволено. Визнано гаражний бокс НОМЕР_1, розміром 3,6 м х 6,0 м, площею 21,6 кв. м та гаражний бокс НОМЕР_2, розміром 3,6 м х 6,0 м, площею 21,6 кв. м, розташовані у гаражно-будівельному автокооперативі № 39 м. Чернігова, що знаходиться за адресою: вул. Литовська, 2 у м. Чернігові, об'єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Виділено ОСОБА_4 гаражний бокс НОМЕР_2, розміром 3,6 м х 6,0 м, площею 21,6 кв м., ОСОБА_5 гаражний бокс НОМЕР_1, розміром 3,6 м х 6,0 м, площею 21,6 кв м, розташовані в гаражно-будівельному Автокооперативі № 39 м. Чернігова, що знаходиться за адресою: вул. Литовська, 2 у м. Чернігові.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_5 є власником спірних гаражних боксів, що підтверджується заявами ОСОБА_5 про вступ у члени кооперативу від 11 серпня 2012 року та 10 січня 2014 року, витягом із книги реєстрів гаражно-будівельному автокооперативі № 39, паспортом гаража НОМЕР_2 та паспортом гаража НОМЕР_1. Виходячи із положень Сімейного кодексу України, спірні гаражні бокси є спільною сумісною власністю сторін, а тому підлягають поділу між ними.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції, належним чином оцінивши докази та правильно встановивши всі обставини, дійшов до обґрунтованого висновку про набуття відповідачем права власності на спірні майно у спосіб передбачений статутом гаражно-будівельного автокооперативу № 39.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У лютому 2017 року ОСОБА_5подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати рішення судів попередніх інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що жодна із сторін не зареєструвала за собою право власності на гаражні бокси НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та позивачем не надано доказів придбання у власність вказаних гаражних боксів, тому рішення судів щодо визнання права спільної сумісної власності за сторонами на спірне майно є незаконними.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувана цивільна справа та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справа разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, щосторони із 23 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірваний.

ОСОБА_5 є членом гаражно-будівельного автокооперативу № 39 та власником гаражних боксів НОМЕР_2 та НОМЕР_1, що підтверджується заявами ОСОБА_5 від 11 серпня 2012 року та 10 січня 2014 року, витягами із книги реєстрів гаражно-будівельного автокооператива № 39, паспортом гаража НОМЕР_2 та паспортом гаража НОМЕР_1, придбаних відповідачем у порядку, передбаченому статутом кооперативу.

Відповідно до інформаційної довідки щодо ринкової вартості майна, наданої Приватним підприємством «Експертна фірма «Експерт-Плюс» від 06 вересня 2016 року, дійсна ринкова вартість гаража НОМЕР_1, що знаходиться у гаражно-будівельному автокооперативі № 39 м. Чернігова станом на 06 вересня 2016 року складає 47 160,00 грн.

Відповідно до інформаційної довідки щодо ринкової вартості майна, наданої Приватним підприємством «Експертна фірма «Експерт-Плюс» від 06 вересня 2016 року, дійсна ринкова вартість гаража НОМЕР_2, що знаходиться у гаражно-будівельному автокооперативі № 39 м. Чернігова станом на 06 вересня 2016 року складає 47 160,00 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Приписами статті 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд ? продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування (частина перша статті 57 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій, дослідивши докази у справі і давши їм належну оцінку відповідно до вимог статей 10, 57, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши, що відповідач набула права власності на спірні гаражні бокси у порядку, передбаченому статутом гаражно-будівельного автокооперативу, обґрунтовано виходили з того, що таке майно є спільною сумісною власністю подружжя та згідно з положеннями статей 69, 70 Сімейного кодексу України підлягає поділу між сторонами.

Посилання заявника у касаційній скарзі на відсутність державної реєстрації права власності відповідача на спірні гаражні бокси як на підставу відсутності у неї такого права є помилковим, оскільки відповідно до положень статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація ? це офіційне визнання державою такого права, однак її відсутність не означає відсутності права.

Визначаючи право власності на гаражні бокси за відповідачем, суди належним чином оцінили надані докази, зокрема, заяви ОСОБА_5 від 11 серпня 2012 року та 10 січня 2014 року, витяги із книги реєстрів гаражно-будівельного автокооператива № 39, паспорт гаража НОМЕР_2 та паспорт гаража НОМЕР_1, дійшли правильного висновку, що таке майно набуте у власність відповідачем у порядку передбаченому статутом кооперативу.

Таким чином, доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судами обставинами та стосуються переоцінки доказів. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів щодо перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

За таких обставин, оскільки касаційна скарга є необґрунтована, судові рішення у справі прийнято із додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування відсутні.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний