ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/5401/17

провадження № 22-ц/4809/264/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.,

учасники справи :

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача за довіреністю - Науменко В? ячеслав Вікторович,

відповідач - ОСОБА_1,

представник відповідача за довіреністю - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2018 року у складі судді Павелко І.Л. у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке перейменовано у Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову Банк зазначав, що відповідно до заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 04 листопада 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік. Станом на липень 2017 року, у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 49 835,31 грн., в тому числі: 4 499,10 грн. заборгованість за кредитом; 39 236,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 250 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 2 349,30 грн. (процентна складова). До цього часу заборгованість відповідачем не погашена, тому Банк просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в загальному розмірі 49 835,31 грн. та 1 600 грн. сплаченого судового збору (а.с.2-3).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2011 року - заборгованість за кредитом в сумі 4 499,10 грн.. В задоволенні позовних вимог про стягнення 39 236,91 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 250 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 349,30 грн. - штраф (процентна складова) - відмовлено. Розподілено судові витрати.

Суд дійшов висновку, що позивач не пропустив строк позовної давності. Суд зазначив, що відповідач отримувала кредитні кошти, про що свідчить розрахунок заборгованості, виписка по рахунку, де зазначено, що відповідач сплачувала періодично борг за кредитним договором.

Оскільки, в анкеті на отримання кредиту про ознайомлення з Умовами надання коштів та можливим нарахуванням процентів за користування кредитом, пеня та штрафів при порушенні зобов язань, відсутній підпис відповідача, суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, пені, комісії, штрафу (а.с. 167-169).

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовної вимоги. Зазначає, що згідно анкети-заяви від 04 листопада 2011 року відповідач власноручним підписом засвідчила, що ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами, зобов'язувалась виконати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Відповідач не оспорювала укладення кредитного договору, розрахунок заборгованості, а тому судом помилково відмовлено у задоволенні позовних вимог (а.с. 182-186).

Представник відповідача ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що на момент підписання кредитного договору відповідачеві виповнилось 16 років, оскільки договір укладений з неповнолітньою особою, яка не має повної цивільної дієздатності, то договір не відповідає вимогам ст. 203 ЦПК України і є підстави для визнання його недійсним. У анкеті-заяві, яку нібито відповідач підписала, сума бажаного кредитного ліміту не зазначена. Крім того, згідно наданого банком розрахунку за користування кредитом безпідставно збільшувалась процентна ставка в односторонньому порядку (а.с. 206-209).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, 18 грудня 2018 року справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи на 23 січня 2019 року на 10 год. 30 хв. (а.с. 200, 214).

В судовому засіданні апеляційної істанції представник Банку підтримав доводи апеляційної скарги, уточнив, що рішення суду оскаржується лише в межах відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування крелдитом, уточнив розрахунок процентів по день строку дії кредитної картки.

Представник відповідача заперечила проти доводів апеляційної скарги та просила рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що і підтверджується матеріалами справи, що 04 листопада 2011 року відповідач подала банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та оформлення на її ім'я кредитної картки. Представник Банку уточнив, що було видано кредитну картку «Універсальна». Підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодилась з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які затверджені 06 березня 2010 року, Тарифами банку. (а.с.6,7,8-312).

З довідки банку та витягу з програмного комплексу вбачається, що кредитна картка почала діяти 16 квітня 2013 року, після досягнення відповідачем повноліття. На картку було становлено кредитний ліміт - 300 грн.. Картка була отримана з терміном дії по червень 2017 року (а.с.86 87-94, 108). В період з 16 квітня 2013 року по квітень 2014 року кредитний ліміт було збільшено Банком до 4500 грн.

Випискою по рахунку підтверджується, що відповідач користувалась кредитними коштами. Дійсність кредитного договору в устаноленому законом порядку не оспорювала.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Відповідно до пунктів 3.1.1 та 33.1.3 Правил користування платіжною карткою карта дійсна до останнього календарного дня вказаного в картці місяця і по закінченню строку дії картки банк продовжує строк дії картки шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо від клієнта не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку.

Згідно з пунктом 5.4 правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

Позивач зазначав, що взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач належно не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2017 року виникла заборгованість в сумі 49 835,31 грн., з яких - 4499,10 грн. заборгованість за кредитом; 39 236,91 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 250 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи : 500 грн. (фіксована частина) та 2 349,30 грн. - процентна складова.

Суд першої інстанції задовольнив вимогу Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 4 499 грн.10 коп..

Банком оспорюється рішення суду лише в частині щодо відмови у стягненні з відповідача процентів за користування кредитом.

З урахуванням принципу диспозитивності, аналізуючи наданий позивачем розрахунок, колегія суддів зазначає, що на момент отримання кредиту відповідачем відсотки за користування кредитом нараховувались виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту. З вересня 2014 року позивачем змінено порядок нарахування відсотків за користування кредитом, зокрема до бази розрахунку включено вже нараховані відсотки та санкції за несвоєчасне виконання зобов'язань, а також процентну ставку визначено на рівні 34,8 %, з 01 квітня 2015 року - 43,20% (а. с. 4-5).

Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Суд першої інстанції вказані положення закону не врахував, не дав належну оцінку обставинам справи та безпідставно прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом.

Як свідчить Довідка про умови кредитування, відповідач отримала кредит за відсотковою ставкою 3% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, право банку збільшувати процентну ставку та умови такого збільшення в цій довідці не передбачено.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За таких обставин, виходячи з відсутності письмової згоди відповідача на збільшення процентної ставки, наведений Банком в розрахунку розмір заборгованості за процентами в сумі 39 236,91 грн. є неправильним, проценти необхідно нараховувати виключно на тіло кредиту за процентною ставкою 30% на рік.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки по червень 2017 року включно, тому відповідач повинна сплатити проценти у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто по 30 червня 2017 року включно, враховуючи заборгованість за тілом кредиту 4499, 10 грн. за процентною ставкою 30% на рік.

Отже за первинною відсотковою ставкою заборгованість за відсотками складає: 4499,10 грн./100х30/365х1049 днів (нарахування відсотків за період з 15 серпня 2014 року по 30 червня 2017 року) = 3879,08 грн.. Тому з відповідача на користь Банку підляє до стягнення заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 3879,08 грн.

Оскільки суд першої інстанції відмовляючи у стягненні з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом допустив порушення норм матеріального та процесуального права, дійшов висновків, які не відповідають оставинам справи, відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.3, п.4 ст.376 ЦПК України рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цієї позовної вимоги.

За правилами ст.141 ЦПК України в зв'язку із зміною рішення суду апеляційний суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог за подання позовної заяви в сумі 341 грн.76 коп. ( (21,36 %х1600 грн.) та за подання апеляційної скарги в сумі 512 грн.64 коп.. (21,36 % х2400), всього 854 грн.40 коп..

Керуючись ст.268, п.2 ч.1ст. 374, ст. ст.376, 381-383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2018 року в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, рішення в частині судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором від 04 листопада 2011 року станом на 30 червня 2017 року за процентами за користування кредитом в сумі 3879 грн.08 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 854 грн.40 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 січня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко