Справа № 585/3541/19
Номер провадження 2/585/1082/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/3541/19, провадження № 2/585/1082/19

Позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Представник позивача Менько Дмитро Дмитрович , який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 10.09.2019 та ордеру серії ВМ №1001262 від 10.09.2019,

Встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28.10.1976 належить будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Спільно з нею в будинку проживав та проживає її син ОСОБА_4 28 лютого 2009 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , яка після реєстрації шлюбу спільно зі своїм сином від попереднього шлюбу - ОСОБА_2 , вселилась до належного їй будинку. З 28.03.2009 ОСОБА_5 разом з ОСОБА_2 були зареєстровані в належному їй будинку за місцем проживання. ІНФОРМАЦІЯ_1 у її сина та ОСОБА_5 народився син - ОСОБА_6 . У травні 2013 року ОСОБА_5 спільно з дітьми залишила її будинок. Із зазначеного часу вони у належному їй будинку не проживають, проте залишились зареєстрованими в ньому як за місцем проживання. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 08.07.2013 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано. У березні 2015 року ОСОБА_5 , діючи в своїх інтересах та в інтересах недолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , зверталась до Роменського міськрайонного суду з позовом до неї, у якому просила вселити її та неповнолітніх дітей у житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивувала тим, що на протязі 2013-2014 років вона, як колишня невістка, намагалася повернутися до належного їй будинку, просила її впустити проживати в будинок, але вона та її син не впустили ні її, ні дітей, забрали у неї ключі від будинку. Рішенням суду від 11.06.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей, про вселення до її будинку було відмовлено. Крім того, у липні 2015 року ОСОБА_5 визнано такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Тому позивач просить визнати і ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням, оскільки останній за адресою місця реєстрації не проживає понад один рік. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати: судовий збір в сумі 768 грн.40 коп. та 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні представник позивача Менько Д.Д . позов підтримав повністю, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

26 вересня 2019 року судом справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено справу до підготовчого засідання.

18 жовтня 2019 року підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті на 14.11.2019 на 10 год. 00 хв.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином ( на офіційному веб-сайті судової влади) (а.с. 55).

Інші процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України, у справі судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.10.1976 ОСОБА_1 належить будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 6).

Згідно з довідкою, виданою Управлінням адміністративних послуг Роменської міської ради, за даною адресою у вищевказаному будинку, окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

Згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 11 червня 2015 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , про вселення до житлового будинку по АДРЕСА_1 відмовлено (а. с. 11-12).

Відповідно до рішення Роменського міськрайонного суду від 31 липня 2015 року, яке набрало законної сили, визнано ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 (а. с. 13-14).

З довідок голови квартального комітету № 16 вбачається, що разом з ОСОБА_1 проживає її син ОСОБА_4 , а невістка ОСОБА_5 з травня 2013 року разом не проживає за вказаною адресою, а проживає фактично АДРЕСА_3 (а. с. 8, 9).

З довідки голови квартального комітету № 16 від 11.09.2016 вбачається, що разом з ОСОБА_1 проживає її син ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 прописаний, але за цією адресою не проживає (а. с. 10).

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знайома з позивачкою з 1987 року. ОСОБА_2 бачила дуже давно. Колись він та його мати ОСОБА_5 якийсь час жили у ОСОБА_1 , до 2014 року вони виїхали. У позивачки вона буває майже кожного дня, але ОСОБА_2 ніколи не приходить, де він на даний час, вона не знає. Позивачка ніколи їй не говорила про те, що ОСОБА_2 має намір повернутись, вони не спілкуються.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що знає ОСОБА_2 і знає позивачку вже більше 15 років. ОСОБА_2 - це син колишньої невістки позивачки. Коли син ОСОБА_1 розлучився зі своєю дружиною (матір`ю відповідача), остання забрала дітей і виїхала, на той час ОСОБА_2 ще був неповнолітнім. Вона часто буває в гостях у ОСОБА_1 , але ОСОБА_2 не бачила з 2013 року. Вселитись назад він не намагався. ОСОБА_5 також у будинку позивачки не з`являлась.

На підставі наведених доказів судом встановлено, що позивач на законних підставах володіє будинком по АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований, проте не проживає у зазначеному житлі.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини щодо втрати права користування житлом.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.... Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Зі змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

П. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат для здійснення правничої допомоги.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що власник житла - ОСОБА_1 має право та підстави звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки її право на безперешкодне користування житлом, порушено ОСОБА_2 , який зареєстрований в будинку позивача, але не проживає в ньому понад один рік без поважних причин.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , в якому разом з нею зареєстрований ОСОБА_2 . Останній у вказаному будинку не проживає без поважних причин більше ніж один рік, доказів протилежному відповідач не надав, а його реєстрація у вказаному будинку створює позивачу перешкоди в отриманні соціальних пільг, зокрема унеможливлює реалізацію права на оформлення субсидії, а тому суд вважає, що порушені права ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом задоволення її позову та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно угоди про надання правничої допомоги від 10 вересня 2019 року, укладеної між адвокатом Меньком Д.Д. та ОСОБА_1 вбачається, що розмір гонорару визначений в розмірі 6000 грн. (а.с.15).

Згідно розрахунку розміру витрат на правничу допомогу в цивільній справі адвокатом Меньком Д.Д. на підготування позовної заяви витрачено 4 години, на з`ясування обставин справи, надання консультацій і роз`яснень - 1 годину, та на ознайомлення з наданими документами, їх аналіз, визначення правової позиції в справі, копіювання додатків до позову та оформлення пакету документів для подачі до суду - 1 година.

Також, адвокатом передбачався час підготовки відповіді на відзив - 1 година та участь у судових засіданнях - 1 година.

Вказана обставина також стверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 16 вересня 2019 року (а.с.23).

Але враховуючи категорію справи і обсяг правової допомоги, наданої в межах даної справи, суд вважає, що розмір указаної суми витрат на правничу допомогу - 6000 грн. неспіврозмірний, тобто явно завищений.

За таких обставин суд, з урахуванням обставин даної справи, зокрема, те, що відповідач відзив на позов не подавав, у зв`язку з чим адвокат не витрачав час на підготовку відповіді на відзив, те, що у даній справі за участі адвоката було проведено одне судове засідання, вважає за необхідне обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача Менько Дмитро Дмитрович , до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати: сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та 4000 (чотири тисячі) грн. витрат в рахунок оплати професійної правничої допомоги.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: Менько Дмитро Дмитрович , місце знаходження: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомо.

Повне рішення суду складено 11 грудня 2019 року.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова