Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 343/2366/15-ц

провадження № 61-10538св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укрнафта»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2016 року у складі судді Лицура І. М., ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2016 року у складі колегії суддів: Максюти І. О., Горблянського Я. Д., Матківського Р.Й.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII«Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (ПАТ - «Укрнафта») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з 26 листопада 2013 року, на підставі наказу № 189-к прийнята на роботу в дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Теремок» на посаду кухонного робітника другого розряду. Відповідно до наказу № 160-к від 26 серпня 2014 року її було звільнено у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Позивач зазначає, що звільнення є незаконним, оскільки строкового трудового договору з роботодавцем вона не укладала, про конкретний строк, який вона мала б працювати на посаді, її не попереджували, а тому вважає, що не могла бути звільнена у зв`язку із закінчення строку трудового договору. Крім того, вона була членом профспілкової організації і відповідач, в порушення вимог чинного трудового законодавства, звільнив її з роботи без погодження з органом профспілки, який діє на підприємстві.

Незаконне звільнення призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила поновити її на роботі у ПАТ «Укрнафта» на посаді рівнозначній тій, що вона займала в дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) «Теремок»; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до окладу кухонного робітника другого розряду у дошкільному навчальному закладі «Теремок»; 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довела обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог. Суд зробив висновок про наявність підстав для визнання звільнення позивача з роботи таким, що відповідає вимогам статті 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку трудового договору, та не порушує її прав та інтересів, оскільки ОСОБА_1 була прийнята на роботу в дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Теремок» на посаду кухонного робітника другого розряду тимчасово, на час відсутності основного працівника.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції. Враховуючи характер заявлених позовних вимог, першочерговою та визначальною обставиною, яка підлягає доведенню позивачем та встановленню судом, є незаконність її звільнення відповідачем із займаної посади, всі інші позовні вимоги фактично є похідними. Натомість, з матеріалів справи та встановлених судом обставин, не встановлено, що звільнення позивача із займаної нею посади на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України є незаконним, враховуючи наявність укладеного між сторонами у справі строкового трудового договору, та враховуючи зміст наказувід 25 листопада 2013 року про прийняття позивача на роботу на посаду кухонного робітника другого розряду на період відсутності основного працівника.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовувалась порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Судами першої та апеляційної інстанцій залишено поза увагою, що з ОСОБА_1 не укладалось строкового трудового договору і не було домовленості про конкретний строк, протягом якого позивач буде займати відповідну посаду. Заявник зазначає, що судами попередніх інстанцій помилково визначено, що трудовий договір є строковим, отже звільнення з посади та припинення трудового договору повинно відбуватись не на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України.

При цьому, суди не надали належної оцінки тому, що позивач була членом первинної профспілкової організації.

Доводи інших учасників справи

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ «Укрнафта» зазначено, що при прийнятті ОСОБА_1 на роботу був виданий наказ, в якому, а також у заяві про прийом на роботу, описана умова прийняття ОСОБА_1 на роботу - на період відсутності основного тимчасово переведеного працівника ОСОБА_2 .

Окрім того, для припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених пунктом 2 статті 36 КЗпП України, ні КЗпП України, ні Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не передбачають наявність згоди профспілки на таке звільнення.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

06 червня 2019 вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 , відповідно до наказу № 189-к від 25 листопада 2013 року, прийнято на роботу з 26 листопада 2013 року у дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Теремок» на посаду кухонного робітника другого розряду на період відсутності основного працівника - тимчасового переведення ОСОБА_2

Згідно із наказом ПАТ «Укрнафта» Долинський ГПЗ №160-к від 30 вересня 2013 року встановлено, що кухарю третього розряду дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Теремок» ОСОБА_3 . надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 30 вересня 2013 року до 23 січня 2016 року, а на цю посаду на час її тимчасової відсутності переведено кухонного робітника другого розряду ОСОБА_2 . На час тимчасової відсутності (переведення) ОСОБА_2 , кухонного робітника другого розряду дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Теремок», її обов`язки з 30 вересня 2013 року покладено на ОСОБА_4 , помічника вихователя дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Теремок».

У період з 26 листопада 2013 року ці обов`язки виконувала позивач.

Наказом № 160-к від 26 серпня 2014 року ПАТ «Укрнафта» Долинського ГПЗ у зв`язку з розірванням відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ОСОБА_3 та закінченням терміну тимчасового переведення, з 27 серпня 2014 року здійснено табелювання ОСОБА_2 за основним місцем роботи кухонним робітником другого розряду дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Теремок», а ОСОБА_1 була звільнена з посади кухонного робітника другого розряду дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Теремок» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (пункт 2 стаття 36 КЗпП України).

26 серпня 2014 року ПАТ «Укрнафта» Долинським ГПЗ складено акт про те, що ОСОБА_1 було запропоновано отримати трудову книжку, обхідний лист, копію наказу про звільнення, довідку про нараховані суми, належні їй при звільненні та поставити підпис в особовому листку та в зошиті обліку руху трудових книжок про отримання трудової книжки. Від отримання трудової книжки, обхідного листа, копії наказу про звільнення, довідки про нараховані суми, належні їй при звільненні, і від підписів в особовому листку, зошиті обліку руху трудових книжок ОСОБА_1 відмовилась.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працiвником та власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, та дотримуватись внутрiшнього трудового розпорядку, а власник пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов`язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату й забезпечувати умови працi, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн.

Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором є таким самим, як і за безстроковим, але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений, зокрема у наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір.

Встановлено, що наказом керівника Долинського ГПЗ ПАТ «Укрнафта» №160-к від 30 вересня 2013 року кухарю третього розряду дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Теремок» ОСОБА_3 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 30 вересня 2013 року до 23 січня 2016 року, а на цю посаду на час її тимчасової відсутності переведено кухонного робітника другого розряду ОСОБА_2 Саме на час тимчасової відсутності (переведення) ОСОБА_2 на займану нею постійно посаду наказом № 189-к від 26 листопада 2013 року була призначена позивачка. При цьому у вказаному наказі було чітко відображено факт укладання трудового договору на певний строк - на період відсутності основного працівника - тимчасове переведення ОСОБА_2

Необхідно мати на увазі, що саме гарантія збереження місця роботи (посади) на тому самому підприємстві (установі) за тимчасово відсутнім працівником обумовлює строковість трудового договору для того працівника, якого буде прийнято на період відсутності основного.

Початок дії строкового трудового договору повинен бути встановлений з того моменту, коли працівник приступить до виконання своєї трудової функції, а закінчиться датою, що передуватиме тому дню, коли працівник, який до цього був тимчасового відсутній, зокрема з причин перебування у соціальній відпустці, вийде на роботу і почне виконувати свої посадові обов`язки.

Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій, зокрема, вказується строк, протягом якого він працюватиме.

Встановлено, що 20 листопада 2013 року ОСОБА_1 написала на ім`я директора Долинського ГПЗ заяву про прийняття її на роботу до дошкільного навчального закладу ясла-садок «Теремок» на посаду кухонного робітника 2 розряду на час тимчасової відсутності основного працівника. На підставі вказаної заяви і було видано вказаний вище наказ № 189-к від 26 листопада 2013 року.

При таких обставинах між сторонами у справі було укладено трудовий договір на визначений строк, цей строк було встановлено погодженням сторін і визначений він був часом настання певної події - повернення на роботу основного працівника. Наявність строкового характеру трудових відносин між ОСОБА_1 та відповідачем підтверджується як змістом наказів про призначення її на посаду, так і заявою про прийняття на роботу.

Підставами припинення трудового договору, укладеного на визначений строк, зокрема, є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України).

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає окремої заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли особисто складав та підписував заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 статті 36 КЗпП України.

При таких обставинах суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, оцінивши належним чином докази, подані сторонами, урахувавши те, що ОСОБА_1 була прийнята на роботу в дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Теремок» на посаду кухонного робітника другого розряду тимчасово, на час відсутності основного працівника, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання звільнення позивача з роботи таким, що відповідає вимогам статті 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку трудового договору, й не порушує її прав та інтересів.

Правильним та обґрунтованим є висновок судів про те, що між сторонами існували строкові трудові відносини та після закінчення строку дії трудового договору сторони не досягнули домовленості про продовження трудових відносин. Як вірно встановили суди, посада, на яку було прийнято позивача, потребувала зайняття протягом певного періоду, а тому обґрунтованим є прийняття на таку посаду особи на певний визначений строк.

ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що між сторонами існували безстрокові трудові відносини, чи що після закінчення строку дії трудового договору сторони досягнули домовленості про продовження трудових відносин.

Суди вірно врахували, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про поновлення на роботі, а тому також є безпідставними.

Доводи касаційної скарги про те, що відсутня попередня згода профспілкової організації на її звільнення є необґрунтованими, оскільки стаття 43 КЗпП України та інші норми діючого трудового законодавства не передбачають наявність згоди профспілки на звільнення працівника у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило