П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 вересня 2019 року місто Київ

справа № 754/7946/17

апеляційне провадження № 22-ц/824/10514/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Андрієнко А.М., Шахової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", подану представником Макєєвим Віталієм Миколайовичем, на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Грегуля О.В. від 22 травня 2019 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "СК "УСГ") звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 липня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить відповідачу, та автомобіля марки Subary Forester, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який постановою Приморського районного суду міста Одеси від 27 вересня 2016 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ "СК "УСГ" згідно полісу № АІ 9638853 від 21 квітня 2016 року.

За зверненням ОСОБА_2 ПрАТ "СК "УСГ" виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 5 734 грн. 30 коп.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 протягом трьох днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди не повідомив про неї страховика, внаслідок чого у нього виникло право регресної вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 5 734 грн. 30 коп.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 травня 2019 року у задоволенні позову ПрАТ "СК "УСГ" відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що законом встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може

бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов`язок установлений для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даній справі факт настання страхового випадку з вини відповідача сторонами не оспорюється, ПрАТ "СК "УСГ"визнало дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та добровільно сплатило страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладено в основу ухвалення рішення, яке має базуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних.

У поданій апеляційній скарзі представник ПрАТ "СК "УСГ" - Макєєв В.М. , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача і ним не було повідомлено про неї страховика, в результаті чого страхова компанія отримала право регресної вимоги, яка підлягає задоволенню відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відзив на апеляційну скаргу до суду не находив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 30 липня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить відповідачу, та автомобіля марки Subary Forester, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який постановою Приморського районного суду міста Одеси від 27 вересня 2016 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ "СК "УСГ" згідно полісу № АІ 9638853 від 21 квітня 2016 року.

Про вказану дорожню транспортну пригоди відповідач страховика не повідомив.

22 лютого 2017 року ПрАТ "СК "УСГ" виплатило потерпілому ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 5 734 грн. 30 коп.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Відповідно до статі 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 22.1 статі 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у

страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 38 Закону передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожню транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статі 33 цього Закону (підпункт 38.1.1 ("ґ") пункту 38.1 статті 38 Закону)

Згідно з підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статі 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Однак, зазначені норми вказують на право страховика щодо подання регресного позову, а не необхідність безумовного стягнення сум у порядку регресу.

У разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Таким чином, суд першої інстанції установивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності, сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування потерпілому, дійшов правильного висновку про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для задоволення регресного позову.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що неповідомлення страхувальником протягом трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди страховика про настання страхового випадку є підставою для задоволення регресної вимоги про стягнення страхового відшкодування відхиляються колегією суддів.

Сам по собі факт такого неповідомлення водієм забезпеченого транспортного засобу за умови здійснення повідомлення страховика іншим учасником дорожньо-транспортної

пригоди, не свідчить про не інформованість страховика щодо настання дорожньо-транспортної пригоди та неможливість встановлення ним обставин пригоди.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", подану представником Макєєвим Віталієм Миколайовичем, залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 4 вересня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: А.М. Андрієнко

О.В. Шахова