Номер провадження: 22-ц/813/6984/19
Номер справи місцевого суду: 521/3970/19
Головуючий у першій інстанції Целух А.П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Громіка Р.Д.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: адвоката відповідача ОСОБА_4. - Форманюк О. М .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Форманюк Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності,-

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2019 року по справі відкрито провадження.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, адвокат Форманюк О.М., що діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу до Овідіопольського районного суду Одеської області за встановленою підсудністю, посилаючись на порушення норм процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно. Крім того, інтереси відповідача ОСОБА_4 представляє його адвокат Форманюк О.М.. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали цивільної справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За правилом ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З сукупного аналізу вищенаведених положень варто зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

Правила територіальної юрисдикції (підсудності) визначені параграфом 3 Глави «Цивільна юрисдикція» ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

При цьому, як зазначено у п. 41 постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів,на один зяких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Також у даній постанові зазначається, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Пункт 42 цієї постанови передбачає, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК в новій редакції). Згідно положень статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3. звернулась до суду із позовом про визнання права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також на квартиру АДРЕСА_2 .

Отже, за своєю суттю спір між сторонами існує щодо нерухомого майна.

Так, з точки зору цивільного процесу, розгляд цієї категорії справ відбувається за правилами виключної підсудності - за місцем розташування нерухомого майна.

За приписами п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відтак, враховуючи наведені положення ЦПК України, якими визначено порядок відкриття провадження у цивільних справах та визначення їх територіальної юрисдикції (підсудності) і порядок передачі справ за підсудністю, колегія вважає, що є всі підстави для передання справи з урахуванням місця розташування нерухомого майна.

При цьому, п. 7 ч. 1 ст. 374 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Так, статтею 380 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

Оскільки судом першої інстанції ухвалу про відкриття провадження прийнято з порушенням правил підсудності, колегія суддів дійшла висновку про її скасування з направленням справи на розгляд до Овідіопольського районного суду Одеської області.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 382 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Форманюк Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_4 задовольнити, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2019 року скасувати.

Справу направити за встановленою підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено: 16 грудня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д.Громік

П.М. Черевко