ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 639/20/18

Провадження № 22-ц/818/4219/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря судових засідань Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , про визначенні порядку користування квартирою, що є спільною власністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_6 , на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 червня 2019 року, ухвалене суддею Труханович В.В.. в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Позивачі на теперішній час у вказаній квартирі не проживають. Оскільки квартира належить позивачам на праві власності вони направили рекомендованого листа відповідачам із заявою про добровільне поновлення порядку користування квартирою від 16.11.2017 року. Однак відповідачі жодним чином не відреагували на зазначену заяву. Таким чином, на думку позивачів, відповідачі порушують їх право користування належної їм на праві власності частини квартири.

У зв`язку із чим просили суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

-У користування позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 13, 5 кв. м. разом з лоджією 6,6 кв.м. та житлову кімнату площею 7, 4 кв.м.;

-У користування відповідачу ОСОБА_3 виділити житлову кімнату площею 17, 2 кв.м.;

-У користування відповідачу ОСОБА_5 виділити житлову кімнату площею 13, 5 кв.м.;

-В загальному користуванні залишити: кухню 8, 2 АДРЕСА_2 .м., вбиральню 1, 0 кв.м., ванну кімнату 2, 6 кв.м., коридор 8, 2 кв.м.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянти вказують на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що визначення порядку користування квартирою за варіантом запропонованим позивачами буде порушувати майнові права відповідача та такий порядок буде суперечити презумпції рівності умов здійснення своїх прав кожним із співвласників. Вказують, що позивачі готові розглянути та погодитися із будь-яким іншим варіантом, який запропонують відповідачі, але вони не надають своїх пропозицій щодо визначення порідку користування квартирою. Судом залишено поза увагою, що відповідач не просто заперечував проти визначення порядку користування квартирою, але взагалі заперечую проти користування позивачами вказаною квартирою, що є їх спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05 липня 1999 року, яке видано Відкритим акціонерним товариством «Харківський завод тракторних самохідних шасі», згідно з розпорядженням від 05 липня 1999 року № 022, квартира АДРЕСА_1 , безоплатно передана у спільну сумісну власність ОСОБА_7 та членам її сім`ї: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 13)

Відповідач ОСОБА_7 у судовому порядку намагався внести зміни у Свідоцтво про право власності.

Однак, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 3 особа ОСОБА_4 про визнання розпорядження органу приватизації частково недійсним та внесення змін до свідоцтва про право власності на житло,виданого Відкритим акціонерним товариством «Харківський завод тракторних самохідних машин» згідно розпорядження від 05.07.1999 р. № 022, зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 07.07.1999 р. за № В-49160, та виключення із числа учасників приватизації осіб- відмовлено. (а.с. 138-140, 141-152)

Рішення набрало законної сили.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 14)

Сторони не заперечують, що частка ОСОБА_7 у праві спільної сумісної власності перейшла до ОСОБА_3 , оскільки інші спадкоємці відмовилися приймати спадщину після її смерті, на користь ОСОБА_7 .

Згідно з технічним паспортом на квартиру, квартира є чотирьох кімнатною, житлова площа - 51,6 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 13,5 кв.м., 2-а кімната - 13,5 кв.м., 3-я кімната - 7,4 кв.м., 4-а кімната - 17,2 кв.м., кухня - 8,2 кв.м., вбиральня - 1,0 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., коридор - 8,2 кв.м., лоджія - 6.6 кв м. Загальна площа квартири - 76,8 кв.м. (а.с. 15-16).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що визначення порядку користування квартирою за варіантом запропонованим позивачами, буде порушувати майнові права відповідача ОСОБА_7 та такий порядок буде суперечити презумпції рівності умов здійснення своїх прав кожним із співвласників.

Такого висновку суд першої інстанції дійшов при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку.

Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15.

Особливості здійснення права власності на житло визначені ЖК УРСР. Так, статтею 150 ЖК УРСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до статті 155 ЖК УРСР власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 14постанови від 22.12.1995 року № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника ( учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

За змістом ч. 2 ст. 370 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції з формальних міркувань спір по суті не вирішив, встановивши, що порядок користування, запропонований позивачами не є прийнятним не визначив такий порядок користування, який би відповідав вимогам закону та не порушував права співвласників.

Установивши, що сторонам на праві спільної власності належить спірна квартира, враховуючи, що сторони домовитись про порядок володіння та користування спільним сумісним майном не можуть, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Так, житлова площа спірної квартири становить 51,6 кв.м. Отже на долю ОСОБА_7 з урахуванням спадкових прав на частку померлої ОСОБА_7 припадає 20,64 кв. м. житлової площі, а на долю інших співвласників по 10,32 кв. м.

Колегія суддів вважає, що найбільш прийнятним є наступний порядок користування: у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити житлові кімнати № 3 площею 13, 5 кв.м. та № 6 площею 7, 4 кв.м., у користування ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виділити житлові кімнати № 2 площею 13, 5 кв. м. з лоджією 6,6 кв.м. та № 7 площею 17, 2 кв.м., залишити в загальному користуванні всіх співвласників: кухню площею 8, 2 кв.м., вбиральню площею 1, 0 кв.м., ванну кімнату площею 2, 6 кв.м., коридор площею 8, 2 кв.м.

Колегія суддів вважає, що кімнату з лоджією необхідно виділити у користування відповідачам з огляду на вік та стан здоров`я ОСОБА_7 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, позов - частковому задоволенню із наведених вище підстав.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 червня 2019 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

-У користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити житлові кімнати № 3 площею 13, 5 кв.м. та № 6 площею 7, 4 кв.м.;

- У користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виділити житлові кімнати № 2 площею 13, 5 кв. м. з лоджією 6,6 кв.м. та № 7 площею 17, 2 кв.м.

Залишити в загальному користуванні всіх співвласників: кухню площею 8, 2 кв.м., вбиральню площею 1, 0 кв.м., ванну кімнату площею 2, 6 кв.м., коридор площею 8, 2 кв.м.,

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна