Справа № 716/1573/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.19 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Пухарєвої О.В.

секретаря - Вікторівської Д.Я.,

за участю

представника позивача- ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: орган опіки і піклування Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що в період із 19.09.2009 по 15.02.2016 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 Від спільного проживання в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3. 15.02.2016 рішенням Заставнівського районного суду шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Позивач посилається на те, що на даний час вона із сином проживає в квартирі своїх батьків АДРЕСА_1.

З моменту припинення фактичних шлюбних відносин відповідач участі в утриманні та вихованні сина не приймає. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не спілкується із ним, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач не відвідує сина ні вдома, а ні в садочку, вихованням сина займається вона та її батьки. Крім того, вона самостійно матеріально утримує сина, несе витрати на його харчування та перебування у дошкільному закладі. Постійного місця роботи не має, періодично виїжджає на заробітки за кордон, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтувала вищенаведеним.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву до суду від нього не надходило. Про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, про що в справі свідчить його підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Кострижівської селищної ради в судове засідання не з"явився.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено особи, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Зокрема, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Встановлено, що малолітній ОСОБА_3 проживає з позивачкою ОСОБА_1 в АДРЕСА_1, що вбачається із довідки Звенячинської сільської ради від 15.08.2018 та акту обстеження умов проживання від 15.08.2018 (а.с.11-12). Відповідач зареєстрований в АДРЕСА_3. Тому позивачем, як особою з якою проживає дитина, правомірно пред'явлено позов до Заставнівського районного суду про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 18.05.2012, яке видане виконавчим комітетом Звенячинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками малолітнього ОСОБА_3 . Із копії рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.02.2016 (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі із 19.09.2009. 15.02.2016 шлюб розірвано.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вихованням та утриманням сина не займається, не відвідує сина протягом тривалого часу ні по місцю проживання, а ні в дошкільному закладі; не спілкується з ним, не цікавиться його успішністю, не піклується про його здоров'я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для його проживання та виховання, не цікавиться його матеріальним забезпеченням.

Зазначені обставини підтверджуються також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Зокрема, свідок ОСОБА_6 вказала суду, що являється матір»ю позивача. Донька ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який працював електриком в м.Чернівці. В 2012 році в них народився син ОСОБА_3 В 2014 році ОСОБА_2 поїхав в Італію і протягом шести місяців дзвонив, передавав кошти. В подальшому фінансування із його сторони припинилося, а також стосунки із донькою теж були припинені. В 2016 році шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Починаючи із часу припинення сімейних відносин із донькою, відповідач не дзвонить до сина, матеріально не утримує, не передає передачі, не вітає із Днем народженням, не цікавиться його успіхами. В сім»ї розмови про батька не ведеться. Внук ОСОБА_3 постійно спілкується із дідом та бабою ( батьками відповідача).

Свідок ОСОБА_8 вказала, що являється сусідкою позивача ОСОБА_1, яку знає із самого народження. Відповідача знає з часу одруження із позивачем. Протягом чотирьох років відповідача не бачила, знає що він перебуває за межами України. Із сином позивача ОСОБА_3 кожного дня спілкується, однак останній ніколи не згадує про батька, не хвастається, що тато йому щось придбав чи подарував.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 , яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач не спілкується з сином, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та не відвідує його в будинку за місцем проживання та в дошкільному закладі, що в с.Звенячин Заставнівського району, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не підтримує матеріально. Така поведінка ОСОБА_2 свідчить про те, що останній без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Згідно рішення виконавчого комітету Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області №14/5 від 28.12.2018 та висновку органу опіки та піклування Кострижівської селищної ради, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.73-75).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач ОСОБА_2 безпідставно ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по вихованню сина ОСОБА_3 його необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до останнього.

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як було встановлено, відповідач ОСОБА_2, починаючи із 2014 року утриманням сина ОСОБА_3 не займається, дитина повністю перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 остання постійного місця роботи не має, періодично виїжджає на заробітки за кордон .

Встановлено, що добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не укладено, стягнення за виконавчими документами відсутні, інших неповнолітних дітей та непрацюючих осіб у відповідача на утриманні не має. ОСОБА_2 є фізично здоровим чоловіком, має нерегулярні доходи, оскільки виїжджає на заробітки за межі України, що свідчить про те, що останній спроможний заробляти та сплачувати аліменти на утримання сина у встановленому судом розмірі.

Утримання дитини є рівним обов'язком як матері, так і батька.

За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином суд, врахувавши вимоги ст.ст.181,182,184 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання сина-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви до суду та до його повноліття.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов»язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», станом на день подання позовної заяви до суду , розмір судового збору за вимогу немайного характеру - про позбавлення батьківських прав становив 704,80 грн.

Судом встановлено, що при звернення до суду позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів - звільняються від сплати судового збору.

Враховуючи наведене суд вважає, що із відповідача необхідно стягнути судовий збір: на користь держави в розмірі 704,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів та на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 704,80 грн. - за вимогу немайнового характеру.

На підставі ст.ст. 150, 152, 155, 164, 165,166, 180-182, 184,191 СК України, ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та керуючись ст.ст. 76, 81, 89,141, 259, 264, 265, 268, 273, 282, 284, 289 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Заставнівським РВ УМВС у Чернівецькій області 16.12.2005), жителя АДРЕСА_3 позбавити батьківських прав щодо його сина- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Заставнівським РВ УМВС у Чернівецькій області 16.12.2005), жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1), жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання сина- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи із 07.09.2018 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Заставнівським РВ УМВС у Чернівецькій області 16.12.2005), жителя АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Заставнівським РВ УМВС у Чернівецькій області 16.12.2005), жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1), жительки АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому заочне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.01.2019

Суддя О.Пухарєва