РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14047/17

пр. № 2/759/1401/19

24 вересня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення,

встановив:

ОСОБА_3 заявила позов до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення.

Позов мотивовано тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.11.2015 року в порядку перерозподілу спадкового майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_3 визнано право власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 , право власності на решту квартири визнано за ОСОБА_4 За технічним паспортом квартира є однокімнатною. Зазначила, що відповідач не допускає позивача до квартири, чим порушує її права власника квартири.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 на вимогах позову наполягав, просив позов задовольнити на підставі обставин викладених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві, а саме на те, що відповідач ніколи не чинила перешкод позивачу у користуванні нею спірною квартирою.

Оскільки, у справі достатньо даних про права взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення у справі. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала.

Судом встановлено таке.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.11.2015 р. у порядку перерозподілу спадкового майна за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_4 право власності на 3/4 частини спірної квартири (а.с. 103-107).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 з 2003 р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 1 ЖК України задекларовано, що громадяни України мають право на житло.

Згідно зі ст. 9 ч. 4 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які на суперечать закону. При здійснені своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Сттатею 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

У розумінні ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім`ї наймача належать дружина, їх діти, і батьки.

Позивач в заяві зазначає, що має намір проживати в квартирі, проте вселитись не може через те, що відповідачем змінено замки на вхідних дверях, передати ключі від квартири вона відмовляється.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_3 у спірній квартирі не мешкала та не була зареєстрована. Лише в червні 2017 р. позивач не змогла потрапити до квартири, оскільки ОСОБА_4 замінила вхідні двері та замки.

Проте, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що з червня 2017 р. по теперішній час вона не проживає у квартирі внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 та зверталась до компетентних органів із метою усунення перешкод у користуванні квартирою.

З надано позивачем листа Святошинського УП ГУ НП у м. Києві від 20.06.2017 р. не можливо встановити, кому саме ОСОБА_4 чинить перешкоди у користуванні майном і яким саме майном.

Тому, за відсутності іншого, суд приходить до висновку, що права позивачів не порушені, а відповідно судового захисту не потребують.

Отже, в задоволенні позовів слід відмовити, за безпідставністю.

Витрати у справі, за такого рішення та відсутності заяви відповідача про понесені витрати, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 60, 77-80, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено не пізніше десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Головуючий М.Ф. Сенько