ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко А.С.

розглянув заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року, -
встановила:
29 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_1 , Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельну ділянку, про відновлення меж земельних ділянок. Просив визнати незаконними рішення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 29 грудня 2011 року «Про вирішення спору з питань суміжного землекористування домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 », рішення Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2012 року «Про передачу у власність та оренду земельних ділянок громадянам у м. Дніпропетровську», в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24 квітня 2013 року, скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, відновити межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 3-8).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21 грудня 2015 року, позов ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , задоволено частково.
Визнано незаконним рішення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 29 грудня 2011 року «Про вирішення спору з питань суміжного землекористування домоволодінь АДРЕСА_3 ».
Визнано незаконним рішення Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2012 року «Про передачу у власність та оренду земельних ділянок громадянам у м. Дніпропетровську», в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки АДРЕСА_1 . Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24 квітня 2013 року, згідно з яким ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка АДРЕСА_1 (кадастровий номер 06), та скасовано реєстрацію права власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 229 грн. 40 коп. судового збору та 7104 грн. за проведення експертизи, а всього 7333 грн. 40 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено (том 2 а.с.178-181,22).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі (том 2 а.с.18-196).
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року залучено до участі у справі в якості позивача правонаступника ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення з Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_1 , Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради на користь ОСОБА_3 судових витрат по 2444 грн. 47 коп. з кожного. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (том 3 а.с.32-33).
Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 3 а.с.140-145).
23 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про поворот виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, обґрунтованість заяви; колегія суддів вважає, що заяву слід задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Судом встановлено, що 29 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_1 , Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельну ділянку, про відновлення меж земельних ділянок. Просив визнати незаконними рішення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 29 грудня 2011 року «Про вирішення спору з питань суміжного землекористування домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 », рішення Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2012 року «Про передачу у власність та оренду земельних ділянок громадянам у м. Дніпропетровську», в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24 квітня 2013 року, скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, відновити межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 3-8).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21 грудня 2015 року, позов ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , задоволено частково. Визнано незаконним рішення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 29 грудня 2011 року «Про вирішення спору з питань суміжного землекористування домоволодінь АДРЕСА_3 ». Визнано незаконним рішення Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2012 року «Про передачу у власність та оренду земельних ділянок громадянам у м. Дніпропетровську», в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки АДРЕСА_1 . Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24 квітня 2013 року, згідно з яким ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка АДРЕСА_1 (кадастровий номер 06), та скасовано реєстрацію права власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 229 грн 40 коп. судового збору та 7104 грн за проведення експертизи, а всього 7333 грн 40 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено (том 2 а.с.178-181,22).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі (том 2 а.с.18-196).
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року залучено до участі у справі в якості позивача правонаступника ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення з Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_1 , Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради на користь ОСОБА_3 судових витрат по 2444 грн. 47 коп. з кожного. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (том 3 а.с.32-33).
Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 3 а.с.140-145).
З заяви про поворот виконання рішення, вбачається, що ОСОБА_1 на виконання судового рішення перерахував стягувачу 2444,47 грн. (том 3 а.с.162-164).
Зазначені витрати просить стягнути в порядку процедури повороту виконання рішення.
Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 3 а.с.140-145).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року в частині визнання незаконним рішення сесії шостого скликання Амур-Нижньодніпровської районної ради №18/10-6 від 29.12.2011 року «Про вирішення спору з питань суміжного землекористування домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 »; визнання незаконним рішення Дніпропетровської міської ради №75/30 від 26.12.2012 року «Про передачу у власність та оренду земельних ділянок громадянам у м.Дніпропетровську», в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки АДРЕСА_1 ; визнання недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 24.04.2013 року, згідно з яким ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка АДРЕСА_1 , скасувавши реєстрацію права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 скасовано. В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 як правонаступника ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_1 , Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання незаконними рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 504,68 грн. В решті рішення залишено без змін (том 3 а.с.200-204).
У Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року у справі № 1-25/2011 за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_2 щодо офіційного тлумачення положення п.28 ч.1 ст.293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями п. 2, 8 ч.3 ст. 129 Конституції України, яке є обов`язковим для застосування на всій території України, роз`яснено, що особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо.
Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).
Таким чином, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що на підставі ст.444 ЦПК України належить здійснити поворот виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2444,47 грн., одержаних стягувачем від нього на виконання скасованого рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2016 року.
Керуючись ст. 444, 445, 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення задовольнити.
Допустити поворот виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 жовтня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 2444 грн. 47 коп.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: