КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 23 квітня 2008 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 075-2008-1282. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 134 474,00 доларів США, строком користування до 10 квітня 2038 року зі сплатою 12,75 % річних за користування кредитом з цільовим призначенням для придбання квартири. В порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України, ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання. Враховуючи порушення зобов`язань, встановлених кредитним договором, у позичальника виник обов`язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти. 25 лютого 2015 року ОСОБА_1 направлено вимогу про погашення суми заборгованості, яка станом на 26 травня 2015 року становить 145 928,95 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 130 350,72 доларів США; відсотки - 15 509,11 доларів США; підвищені відсотки - 69,12 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 23 квітня 2008 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 075-2008-1282-Р. АТ «Універсал Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2008 року № 075-2008-1282 в сумі 145 928,95 доларів США.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2008 року № 075-2008-1282 в сумі 145 928,95 доларів США. В іншій частині позову - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд вказав, що суду першої інстанції слід врахувати відсутність правових підстав для нарахування процентів за користування кредитними коштами після вимоги банку про дострокове погашення заборгованості 13 березня 2010 року та переривання перебігу строку позовної давності.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2008 року № 075-2008-1282 в загальному розмірі 65 239,12 доларів США.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» 1644,30 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про відмову у позові АТ «Універсал Банк». На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для переривання позовної давності у зв`язку із здійсненням ним платежів в рахунок погашення заборгованості після реалізації банком права на вимогу дострокового повернення кредиту. Самостійно обрахувавши заборгованість за кредитом з урахуванням здійснених платежів, суд фактично вийшов за межі заявлених позовних вимог.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник АТ «Універсал Банк» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 075-2008-1282. Відповідно до умов договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 134 474,00 доларів США зі строком кредитування до 10 квітня 2038 року включно, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,75 % річних (базова процентна ставка) в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором згідно графіку платежів.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором 23 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 075-2008-1282.

У зв`язку з неналежним виконанням умов договору АТ «Універсал Банк» 13 березня 2010 року направило ОСОБА_1 вимогу про сплату протягом тридцяти днів простроченої заборгованості за кредитним договором. У вимозі також зазначено, що у випадку невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту її отримання.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 листопада 2014 року, визнано припиненою з 13 жовтня 2010 року поруку ОСОБА_2 за договором поруки від 23 квітня 2008 року № 075-2008-1282, укладеним між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2

АТ «Універсал Банк» порушило питання про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 23 квітня 2008 року № 075-2008-1282, яка відповідно до наданих розрахунків станом на 26 травня 2015 року становила 14 5928,95 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 608,29 доларів США; сума дострокового стягнення - 129 742,43 доларів США; заборгованість за відсотками - 15 509,11 доларів США; заборгованість за підвищеними відсотками - 69,12 доларів США.

ОСОБА_1 подав заяву про застосування до позовних вимог позовної давності.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2008 року № 075-2008-1282 в загальному розмірі 65 239,12 доларів США. Суд виходив з того, що у зв`язку з направленням АТ «Універсал Банк» вимоги про погашення заборгованості строк виконання зобов`язань за кредитним договором є таким, що настав 13 квітня 2010 року. Відповідно з 13 квітня 2010 року АТ «Універсал Банк» не мало право нараховувати проценти. Суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах мало місце переривання позовної давності у зв`язку з неодноразовим внесенням ОСОБА_1 коштів на погашення боргу.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 березня 2018 року в справа № 14-10цс18, постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-154цс18, в постанові від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як встановлено судом, 13.03.2010 року АТ «Універсал Банк» направило позичальнику ОСОБА_1 вимогу сплатити протягом тридцяти днів прострочену заборгованість за кредитним договором та зазначило, що у випадку невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково, на тридцять перший день з моменту отримання вимоги.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що таким чином АТ «Універсал Банк» було перенесено дату виконання основного зобов`язання з 10.04.2038 року на 13.04.2010 року. Виходячи із наявних у матеріалах справи документів, суд розрахував заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, ураховуючи всі сплачені після 13 квітня 2010 року суми в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту.

Доводи ОСОБА_1 , що обрахування його заборгованості судом є виходом суду за межі заявлених АТ «Універсал Банк» позовних вимог є безпідставними. Предметом розгляду суду були кредитні правовідносини та сума заборгованості, яка підлягала стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для застосування позовної давності до позовних вимог АТ «Універсал Банк».

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ст.ст. 253, 254, 260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, після з квітня 2010 року по серпень 2014 року ОСОБА_1 щомісячно здійснював платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в установленому розмірі. Відповідач ОСОБА_1 не довів, що внесення ним коштів на рахунок відбувалося з іншою метою, ніж погашення заборгованості.

Посилання ОСОБА_1 , що грошові кошти з квітня 2010 року він вносив з метою поповнення поточного рахунку, а не на погашення боргу, є недоведеними. Як вбачається з наданих розрахунків, ОСОБА_1 вносив кошти в сумах, які були передбачені кредитним договором. Грошові кошти АТ «Універсал Банк» зараховував на погашення заборгованості, ОСОБА_1 не порушував питання щодо неправомірних дій банку.

Враховуючи періодичність та розміри суми внесених платежів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання відповідачем свого боргу в цілому та переривання позовної давності.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.