ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

5 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 644/2793/16-ц

провадження № 22-ц/818/4174/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сидорчук М.О.,

учасники справи:

позивач за основним позовом та відповідач за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_1 ,

відповідач за основним позовом - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_2 про призначення експертизи та витребування доказів за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 червня 2019 року у складі судді Матвієвської Г.В.,

УСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати спільною сумісною власністю подружжя: будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи (у виді фундаменту-бетону, стін-цегли, перекриття-дерево, підлоги-бетон, покрівлі-метал, стін підвалу - бетонних блоків, перекриття підвалу-залізобетонних плит, а також матеріалів використаних у внутрішніх ремонтно-будівельних роботах) які були використані в процесі будівництва за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та існують у вигляді домоволодіння: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та будівельна вартість яких складає 427 481 грн; визнати за нею право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів (фундаменту-бетону, стін-цегли, перекриття-дерево, підлоги-бетон, покрівлі-метал, стін підвалу - бетонних блоків, перекриття підвалу-залізобетонних плит, а також матеріалів використаних у внутрішніх ремонтно-будівельних роботах) які були використані в процесі будівництва та існують у вигляді домоволодіння: житлового будинку, загальна площа якого складає 44, 0 квадратних метрів; житлова площа якого складає 29, 7 метрів квадратних; допоміжна площа - 14, 3 метрів квадратних; площа літніх приміщень складає 33,6 метрів квадратних (з яких підвал - 31, 4 метра квадратних, тамбур - 2, 2 метра квадратних); загальна площа приміщень - 77, 6 метрів квадратних; та надвірних споруд, а саме: гаража літ. «Б», літнього душу літ. «В» (у виді фундаменту-бетону, стіни-цегла, покрівля-метал) огорожі № 1 (у виді бетонних плит), хвіртки № 2 (у виді металу), ворота № 3 (у виді металу), зливної ями № 4 ( у виді бетонних кілець), дворового водопроводу № 5 ( у виді крану та труб), - що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна будівельна вартість яких складає 427 481 гривень та побудованих на земельній ділянці з цільовим призначенням: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміром - 0,1100 га - в порядку розподілу майна подружжя, а іншу частину залишити у власності ОСОБА_2 ; стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Позов мотивований тим, що з 07.11.2003 по 03.03.2016 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період з 2006 року до жовтня 2014 року подружжям було розпочато та проведено будівництво житлового будинку, який не було введено в експлуатацію та не отримано правовстановлюючих документів на ім`я відповідача, у зв`язку з небажанням та ухиленням по реєстрації права власності на будинок зі сторони відповідача, а також з намаганням уникнути розподілу цього майна між ним та позивачкою. Житловий будинок побудований сторонами в шлюбі за спільні грошові кошти та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (змінена адреса). Будинок повністю придатний для проживання, заведені та розведені по будинку всі комунікації: вода, газ, електропостачання, влаштовано водовідведення у зливну яму, які функціонують і на час звернення з позовом. Сторони проживали в будинку до розірвання шлюбу. Всі будівельні роботи були здійснені позивачем та відповідачем в період шлюбу та відповідно за спільні сумісні грошові кошти подружжя, починаючи з фундаменту закінчуючи внутрішніми роботами. Позивачка вказувала, що багато будівельних робіт допомагали здійснювати її сини від першого шлюбу, та її рідний брат своїми особистими трудовими зусиллями. 04.11.2008 року ОСОБА_2 було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку, цільове призначення ділянки: будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розмір земельної ділянки становить 0,1100 га. Кошти по оформленню права власності на земельну ділянку також витрачались зі спільного сімейного бюджету, а саме виготовлення проектної технічної документації на земельну ділянку, присвоєння кадастрового номеру, підготовка всієї технічної документацію по оформленню права власності на земельну ділянку здійснювалось подружжям в період з 2005 року по 2008 рік. У кінці листопада 2014 року між подружжям сталася сварка та відповідач вигнав її з будинку, в якому вони проживала як родина. Зазначала про те, що відповідач не визнає її права власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами та в добровільному порядку не бажає розподілити майно нажите та побудоване подружжям за час перебування в шлюбі та за спільні грошові кошти. Зазначала, що відповідно до норм сімейного, цивільного законодавства оскільки будівництво житлового будинку проведено за час шлюбу та відповідно всі будівельні роботи також здійснено за час шлюбу, та за спільні грошові кошти та з метою побудови будинку для проживання їх родини, то відповідно будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, що були використані в процесі будівництва за час їх шлюбу та існують у вигляді домоволодіння: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , будівельна вартість яких складає 427 481 гривня - необхідно визнати спільною сумісною власністю подружжя та в порядку розподілу майна подружжя визнати за позивачкою право власності на Ѕ їх частину.

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на 15/100 частини будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 44,0 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м, на загальну суму 56418,15 грн.

Позов мотивований тим, що він протягом 2014-2016 років брав участь у будівництві спірного будинку та витратив 44 418 гривень на будівельні матеріали та самостійно виконав будівельних робіт на суму 12 000 грн., а отже сума його вкладу в будівництво складає 56 418,15 грн. Вважає, що вкладені ним особисті кошти у будівельні матеріали для будівництва спірного будинку та його власний трудовий вклад не може бути об`єктом поділу подружжя та не є спільною власністю подружжя, на підставі чого просить суд визнати за ним право власності на 15/100 частин будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 ..

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 червня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 задоволена. Визнано будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи (у виді фундаменту-бетону, стін-цегли, перекриття-дерево, підлоги-бетон, покрівлі-метал, стін підвалу - бетонних блоків, перекриття підвалу-залізобетонних плит а також матеріалів використаних у внутрішніх ремонтно-будівельних роботах) які були використані в процесі будівництва за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та існують у вигляді домоволодіння: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та будівельна вартість яких складає 427 481гривня - спільною сумісною власністю подружжя. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів (фундаменту-бетону, стін-цегли, перекриття-дерево, підлоги-бетон, покрівлі-метал, стін підвалу - бетонних блоків, перекриття підвалу-залізобетонних плит а також матеріалів використаних у внутрішніх ремонтно-будівельних роботах) які були використані в процесі будівництва та існують у вигляді домоволодіння : житлового будинку, загальна площа якого складає 44, 0 квадратних метрів; житлова площа якого складає 29, 7 метрів квадратних; допоміжна площа - 14, 3 метрів квадратних; площа літніх приміщень складає 33,6 метрів квадратних (з яких підвал -31,4 метра квадратних, тамбур - 2, 2 метра квадратних); загальна площа приміщень - 77, 6 метрів квадратних; та надвірних споруд, а саме: гаража літ. «Б», літнього душу літ. «В» (у виді фундаменту-бетону, стіни-цегла, покрівля-метал) огорожі № 1 (у виді бетонних плит), хвіртки № 2 (у виді металу), ворота № 3 (у виді металу), зливної ями № 4 ( у виді бетонних кілець), дворового водопроводу № 5 (у виді крану та труб), - що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна будівельна вартість яких складає 427 481 гривень та побудованих на земельній ділянці з цільовим призначенням: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміром - 0,1100 га - в порядку розподілу майна подружжя, а іншу частину залишено у власності ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у сумі 4 131,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України 143,81 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину будівельних матеріалів відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що з урахуванням наданих сторонами доказів, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю використаних у його будівництві будівельних матеріалів, результатів виконаних робі, тобто речей як предметів матеріального світу, тому такий об`єкт є майном, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжю і підлягає поділу між подружжям. Будинок фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації з вини відповідача, а позивач позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу спірного майна. Щодо позову третьої особи, суд зазначив, що для задоволення позову відсутня правова підстава для визнання права на частку майна що є спільною сумісною власністю подружжя та третьою особою не було доведено належними та допустимими доказами, що вказані будівельні матеріали купувались за його власні кошти та придбані матеріали були використані саме у спірному житловому будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не надано належної оцінки наявним у справі доказам, суд не встановив факт перебування у подружжя майна, набутого ними у шлюбі, яке підлягає поділу, не встановив вартість майна, що підлягає поділу, не встановив відсоток готовності об`єкту незавершеного будівництва, не встановив які будівельні матеріали були використані під час будівництва та на яку суму було придбано цих матеріалів, яка вартість будівельних матеріалів та проведених робіт, що підлягає поділу на час припинення фактичних шлюбних відносин. Зазначив, що рішенням виконавчого комітету Кулинічівської селищної ради № 270 від 14.07.1993 року йому була виділена земельна ділянка. На той час він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 (перша дружина) та розпочав будівництво будинку. Вже у 1996 році почалася закладка фундаменту, будівництво стін та прилеглого льоху, частину будівельних матеріалів та частину робіт було придбано та зроблено за його власні кошти, ще до укладання шлюбу з позивачем. Таким чином, проведені відповідачем роботи до шлюбу з позивачем є його особистим вкладом та не підлягають визнанню спільною сумісною власністю. Крім того, позивачем не доведено факту вкладання коштів у будівництво спірного будинку, оскільки документи стосовно розміру отриманого позивачем доходу, спростовують факт отримання нею грошових коштів від здійснення підприємницької діяльності. Також зазначив, що суд не надав оцінку доказам, наданих третьою особою, щодо придбання будівельних матеріалів. Вважає, що суд не врахував належних та допустимих доказів та фактів навчених відповідачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно зазначив, що будівельні матеріали, які використані для будівництва домоволодіння разом з господарськими спорудами, мають бути поділені порівну по Ѕ частині між позивачем та відповідачем. Так придбання ним будівельних матеріалів та проведення внутрішніх робіт відбувалося у 2014-2016 роках вже після припинення фактичних шлюбних відносин, а тому вартість придбаних будівельних матеріалів та вартість проведених робіт не можуть входити до складу спільної сумісної власності колишнього подружжя і не підлягає поділу між колишнім подружжям. Вважає, що кожна особа, яка придбала певне майно може бути визнана власником цього майна, проте суд незаконного позбавив його права власності на придбане ним майно та визнав право спільної сумісної власності в тому числі за особою, яка немає відношення до вказаних матеріалів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається на те, що рішення суду є законним, ухвалене з врахуванням всіх обставин справ, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що доводи позивача підтверджуються належними та допустимими доказами, проте ОСОБА_2 не надано жодних доказів, які б могли спростувати презумпцію спільної сумісної власності на будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, які були використані в процесі будівництва недобудованого будинку. ОСОБА_3 також не надав доказів порушення його прав або законних інтересів. Він не проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не був пов`язаний з ними спільним побутом, ніякої участі у будівництві спірного домоволодіння не приймав, а отже, взаємних прав та обов`язків між ним та позивачкою не виникло.

Четвертого грудня 2019 року ОСОБА_5 , діючи в інтересах ОСОБА_2 , подала суду клопотання, у якому просила призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу та витребувати з комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради завірену належним чином копію інвентаризаційної справи об`єкта незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування посилалася на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було прийняте без дослідження та з`ясування всіх обставин справи. Зокрема, суд не виокремив будівельні роботи, переважну більшість яких виконав ОСОБА_2 , від будівельних матеріалів, що стали предметом позову, не визначив обсяг спільно нажитого майна подружжя, не встановив вартість робіт та матеріалів, які були вкладені в будівництво третьою особою після припинення шлюбних відносин. Відповіді на ці питання має дати призначена судова будівельно-технічна експертиза. Витребування інвентаризаційної справи необхідне для визначення вихідних даних об`єкта незавершеного будівництва з господарськими спорудами, їх загальної і житлової площі, процесу будівництва.

Представник ОСОБА_1 проти задоволення клопотання заперечувала, посилалася на те, що вказане клопотання не заявлялось в суді першої інстанції. Тому не може бути розглянуте під час розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, обговоривши клопотання представника ОСОБА_2 , вважає, що клопотання про витребування доказів підлягає задоволенню виходячи з такого.

Як установлено судовим розглядом і вбачається з матеріалів справи, спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виник з приводу стягнення вартості будівельних матеріалів, використаних при будівництві будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до пояснень представників сторін на час розгляду справи будинок побудований, але не введений в експлуатацію.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строку з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується із доводами представника ОСОБА_1 про те, що клопотання про призначення експертизи і витребування доказів не заявлялось в суді першої інстанції.

Однак як зазначалось в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року (справа № 153/1334/16-ц) суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Витребування копії інвентаризаційної справи об`єкта незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , необхідне для того, щоб установити ступінь готовності об`єкта до експлуатації. В подальшому за інформацією з інвентаризаційної справи можливо буде визначити які саме будівельні роботи проводились та, відповідно, які будівельні матеріали використовувались.

Тому клопотання ОСОБА_5 про витребування доказів підлягає задоволенню.

Клопотання про призначення експертизи підлягає вирішенню після надходження до суду матеріалів інвентаризаційної справи.

Відповідно до ч.3 ст.84 ЦПК України у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Керуючись ст. 84, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Витребувати з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Павлівський, буд.4) завірену належним чином копію інвентаризаційної справи об`єкта незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді А.В.Котелевець

Р.М.Піддубний