КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 752/9215/14-ц Головуючий у І-й інстанції - Шевченко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

В обґрунтування поданої заяви зазначав, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 січня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 квітня 2013 року, частково задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 44234-КМК від 01 квітня 2008 року у розмірі 2 432 478,78 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 219 грн., що складає загальну суму 2 435 697,78 грн. (а.с. 13-23, 68-70, 100-101).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року замінено сторону у виконавчому провадженні з приводу виконання виконавчого листа № 2/2601/732, виданого 25 січня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором № 44234-КМК від 01 квітня 2008 року в розмірі 2 432 48,78 грн. та судового збору в розмірі 3 219 грн., що разом складає 2 435 697,78 грн., стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на стягувача ПАТ «Дельта Банк».(а.с. 121).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року задоволено подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Власюк С.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 . Обмежено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до погашення заборгованості за виданим 25 січня 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва виконавчим листом № 2/2601/732/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» грошових коштів у сумі 2 435 697,78 грн.

При цьому ОСОБА_2 вказував, що він сплатив всю суму заборгованості на користь ПАТ "Дельта Банк" у сумі 2 435 697,78 грн. Доказом погашення всієї заборгованості вважає довідку Голосіївського РВДВС м. Київ ГТУБ у м. Києві № 41618 від 22.03.2019 р. про відсутність виконавчого листа № 2/2601/732/12, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 25.01.2013 р., на виконанні у Голосіївському РВДВС м. Київ ГТУБ у м. Києві. Також зазначає про недоведеність факту ухилення від виконання ним своїх зобов`язань у вищевказаній цивільній справі.

Посилаючись на викладене, просив скасувати тимчасове обмеження його у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, з підстав та доводів, викладених в ній.

Інші учасники справи до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, заявник посилався на недоведеність факту ухилення від виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з її недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачаєттся з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 січня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 квітня 2013 року, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 432 478 грн. 78 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 219 грн., що становить загальну суму 2 435 697 грн. 78 коп.

В задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року замінено сторону у виконавчому провадженні з приводу виконання виконавчого листа №2/2601/732, виданого 25 січня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на корисить ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором №44234-КМК від 01 квітня 2008 року в розмірі 2 435 697 грн. 78 коп., стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на стягувача ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до погашення заборгованості за виконавчим документом №2/2601/732, виданим 25 січня 2013 року Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» грошових коштів в сумі 2 435 697 грн. 78 коп.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань - до виконання цих зобов`язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно не з`являтися на вимогу виконавця; не надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Факт ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду про стягнення з відповідача в солідарному порядку заборгованості за кредитом у сумі 2 435 697 грн. 78 коп. був встановлений ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року. Вказана ухвала є чинною й ОСОБА_2 в установленому законом порядку не оскаржувалась.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 82 ЦПК України).

Крім того, скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України можливе у разі належного виконання особою зобов`язань щодо сплати заборгованості за рішенням суду.

ОСОБА_2 не надано суду належних та достовірних доказів того, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2012 року про стягнення з нього в солідарному порядку заборгованості у ромірі 2 435 697 грн. 78 коп. ним виконано.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон, обґрунтовано відмовивши у задоволенні його заяви.

Ухвала суду відповідає вимогам норм процесуального права, апеляційна скарга не містить підстав для скасування ухвали суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що доказом погашення всієї суми заборгованості є довідка №41618 від 22 березня 2019 року про відсутність виконавчого провадження №2/2601/732/12, виданого Голосївським районним судом м. Києва 25 січня 2013 р., на виконанні у Голосіївському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки на запит Київського апеляційного суду щодо надання інформації про те, чи є божником Банку ОСОБА_2 за кредитним договором №44234-КМК-08 від 01.04.2008 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 , АТ «Дельта Банк» була надана заява про те, що право вимоги за кредитним договором №44234-КМК-08 від 01 квітня 2008 року було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на підставі договору про відступлення права вимоги №1523/К від 27 червня 2019 року.

Доказів того, що ОСОБА_2 погасив заборгованість за кредитом новому стягувачу - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», матеріали справи не містять.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд, у порушення норм ст. 441 ЦПК України розглянув справу у відсутність ОСОБА_2 та державного виконавця, також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Так, за правилом ч. 6 ст. 441 ЦПК України суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

З матеріалів справи слідує, що судом першої інстанції на адресу заявника та Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві надсилалися виклики до суду у даній цивільній справі.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не підставами для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 12 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: