Справа № 219/8339/19
Провадження № 2/219/2479/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області
у складі судді Хомченко Л.І.,
секретаря Скорубо Ю.І.
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Бахмут цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу,
3.10.2018року в місті Маріуполі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю забезпеченого автомобіля Renault Magnum, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Tpailor Syy3cx, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_1 (надалі - Відповідач), та автомобіля Hyundai Tucson державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під управлінням ОСОБА_3 .
В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Відповідно до постанови Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 18.10.2018 року особою винною в настанні ДТІІ визнано ОСОБА_1 та притягнено останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, на позовних вимогах наполягає та у разі настання умов, з якими закон пов`язує можливість проведення заочного розгляду справи, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. Про причини неявки суд не повідомив і на підставі частини 3 ст. 131 ЦПК України суд вважає, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що постановою Іллічевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 гривень (а. с. 9-10).
Згідно вказаної постанови ОСОБА_4 районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2018 року, 03.10.2018 року о 12 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «RENAULT MAGNUM AE 440 II», державний номерний НОМЕР_1 , напівпричіп Tpailor Syy3cx державний номерний знак НОМЕР_2 по пр. Нікопольському біля будинку №7 в Кальміуському поля Донецької області, перед виїздом не перевірив і не забезпечив надійність кріплення колеса, внаслідок чого колесо самовільно випало з кріпления та пошкодило транспортний засіб «Hyundai Tucson» 2.0 5мт2 державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався позаду. Транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3(а) Правил дорожнього руху України (а. с. 9-10).
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль марки «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , власником (страхувальником) якого є ОСОБА_3 , отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1
Вказана постанова Іллічевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2018 року , згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 - ІV від 01.07.2004 року (надалі - Закон № 1961- ІV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до абз. «г» п. п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Згідно з положенням підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регрес ний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.
Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
У зв`язку з тим, що Відповідач письмово не повідомив Позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Позивача виникло право вимоги до Відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).
28.03.2019 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди в досудовому порядку, про те дана вимога залишилася поза увагою останнього.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон) та загальними нормами цивільного права.
Згідно вимог ст. 993 ЦК України та вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Також у судовому засіданні встановлено, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виконало свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування ОСОБА_3 , а саме шкоду, завдану внаслідок пошкодження його транспортного засобу з вини відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 81 ч. 1, ч. 6 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп.
Керуючись ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ст. 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу, задовольнити.
Повний текст рішення виготовлено 20 вересня 2019 року.
Рішення може бути оскаржене до Донецького Апеляційного суду протягом 30 днів з часу його проголошення через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.І.Хомченко