Справа № 739/1607/19
Номер провадження 2/739/611/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря - Лукаш Н.Я.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за ним права власності в порядку спадкування на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилась спадщина, яку належним чином прийняла мати позивача - ОСОБА_3 , оскільки на день смерті батька вони прожвали разом. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 . Позивач належним чином прийняв спадщину своєї матері, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі. До складу спадщини батьків входить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . У жовтні 2019 року позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, але нотаріус роз`яснила, що видати свідоцтво вона не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та присить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Троїцької сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначив, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задовлення позову.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 помер ОСОБА_2 (а.с.5).

З наявних у матеріалах справи довідок Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 18.04.2019 року та від 27.11.2019 року вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , згідно погосподарської книги №1 , на 2000-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , дійсно є власністю ОСОБА_2 (а.с. 12, 24).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок літера «А1», 1956 року забудови, сараї літери «Б1», «В1», погріб літера «Пг-1», навіс літера «Г-1», вбиральня літера «У1», загальна вартість даного житлового будинку та надвірних будівель становить 20 920 грн. 00 коп. (а.с. 13, 14-16). Водночас право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_2 ним зареєстроване не було.

Згідно ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Отже, записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином довідками Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, збудований у 1965 році, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Дружиною ОСОБА_2 була ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 17.12.1950 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Зазначені в п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно довідки Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 27.11.2019 року, ОСОБА_3 на день смерті дійсно проживала разом з ОСОБА_2 (а.с.23). При цьому інших спадкоємців, які б належним чином прийняли спадщину немає, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №57781254 від 03.10.2019 року (а.с.10).

Отже, після смерті ОСОБА_2 , його спадщина до складу якої входить також право власності на вказаний вище житловий будинок, з моменту її відкриття перейшла до його дружини ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла в АДРЕСА_1 (а.с.7).

Позивач ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 (а.с. 25).

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №57781448 від 03.10.2019 року, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , Новгород-Сіверською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 279, номер у спадковому реєстрі 44546958, та спадкоємцю ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) (а.с.9). Позивач належним чином прийняв спадщину своєї матері ОСОБА_3 , інших спадкоємців, які б належним чином прийняли спадщину - немає.

Отже, після смерті ОСОБА_3 , її спадщина до складу якої входить також право власності на вказаний вище житловий будинок, успадкований нею після смерті чоловіка ОСОБА_2 , з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця за законом, тобто до позивача. Проте позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно (а.с.11).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких обставин, враховуючи, що позивач набув право власності на житловий будинок, який належав його батьку ОСОБА_2 і після смерті останнього був успадкований його дружиною ОСОБА_3 , однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивача, визнавши за ним у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно позов підлягає задоволенню.

Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою. Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі - житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 186, 392, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», ст.ст.76-81, 83,200, 206, 247, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП № НОМЕР_4 , право власності, у порядку спадкування за законом, на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.О.Кочура