Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1101/18 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 55 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/1101/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» в особі Житомирської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру»,

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира, ухвалене 13 липня 2018 року суддею Драчем Ю.І. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому зазначила, що з 20.11.2012 працювала на посаді техніка-землевпорядника Житомирської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» (далі - Підприємство). 31.03.2016 згідно наказу № 60-к від 31.03.2016 її звільнено із займаної посади за п. 5 ст. 36 КЗпП України. При звільненні їй не було виплачено заборгованість по заробітній платі, у зв'язку із чим вона звернулася до суду з відповідним позовом. Рішенням суду у справі №296/10853/16-ц з Підприємства на її користь стягнуто 4881,53 грн заборгованості по заробітній платі, 20546,47 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку, 500 грн на відшкодування моральної шкоди. Дане рішення виконано Підприємством лише 26.01.2018, тому просила стягнути з відповідача на її користь 15707,34 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 13.04.2017 (день наступний за датою визначеною судовим рішенням) по 26.01.2018 (день фактичного розрахунку) та 10000грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 13 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 15707,34 грн та 4000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

На його думку, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що ОСОБА_1 не була звільнена по переводу до Київської обласної філії Центру ДЗК, а була переміщена в межах одного і того самого підприємства і звільнена з Київської обласної філії Центру ДЗК 08.08.2016. Отже нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку мало проводитись з 09.08.2016. Крім того, судом неправильно встановлена середньоденна заробітна плата, що призвело до неправильного обрахування середнього заробітку за час затримки розрахунку. Також, судом у рішенні не наведено жодних обставин на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди, не враховано положення ст. 116 КЗпП України та відсутності вимоги ОСОБА_1 про розрахунок. Вважає, що судом також порушено правила підсудності, оскільки звільнення позивача відбулося з Київської обласної філії Центру ДЗК, яка розташована у м. Києві, а також необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду цивільної справи № 296/10853/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Підприємства про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

В суді апеляційної інстанції представник Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» - Дикий Л.В. апеляційну скаргу підтримав, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . апеляційну скаргу не визнав, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 08.08.2017 у справі №296/10853/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» в особі Житомирської регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, змінено рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12.05.2017. Зменшено розмір стягнутої з Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі з 6281,53 грн до 4881,53 грн, та середнього заробітку за час затримки розрахунку - з 20797,70 грн до 20546,47 грн (а.с.8-9, 10-13). Даним рішенням встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці, що передували звільненню, склала 79,33 грн. Також встановлений час затримки розрахунку при звільненні з 31.03.2016 по 12.04.2017.

Заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі в сумі 4881,53грн, яка стягнута вищевказаним судовим рішенням, виплачена позивачці 26.01.2018 (а.с.14).

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Стаття 116 КЗпП України встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (стаття 117 КЗпП України).

Визначальними при застосуванні положень статті 117 КЗпП України є такі юридично значимі обставини як невиплата належних працівникові сум при звільненні та момент проведення з ним остаточного розрахунку, тому після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Відповідні висновки про застосування норм права висловлені Верховним Судом України у постанові від 29 січня 2014 року у справі № 6-144ц13.

Встановивши, що в період з 13.04.2017 (день наступний за датою визначеною судовим рішенням) по 26.01.2018 (день фактичного розрахунку) рішення Апеляційного суду Житомирської області від 08.08.2017 про стягнення заборгованості по заробітній платі не виконувалось, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» на користь позивача передбачений статтею 117 КЗпП України середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 15707,34 грн.

Визначаючи розмір належного до стягнення середнього заробітку, суд першої інстанції правильно взяв за основу розрахунку середньоденну заробітну плату позивача у розмірі 79,33 грн, яка встановлена рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 08.08.2017.

Доводи апеляційної скарги щодо обставин звільнення заявника, відсутності підстав для стягнення середнього заробітку, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки такі обставини були встановлені вищезазначеним судовим рішенням і додаткового встановлення у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребують.

Посилання у апеляційній скарзі на безпідставну відмову у зупиненні провадження у даній справі до розгляду цивільної справи № 296/10853/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Підприємства про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди є помилковими з огляду на те, що рішення Апеляційного суду Житомирської області від 08.08.2017 набрало законної сили з моменту його проголошення, а його перегляд судом касаційної інстанції у відповідності до ст. 251 ЦПК України не є обов'язковою підставою для зупинення провадження у даній справі. Крім того, у разі скасування рішення Апеляційного суду Житомирської області від 08.08.2017, ухвалене у даній справі рішення може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд дійшов помилкового висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Так, відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Ухвалюючи рішення у цій частині про часткове задоволення позову та стягуючи на користь позивачки 4000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що факт порушення прав останньої при звільненні доведений і це призвело до моральних страждань позивача.

Проте, питання стягнення моральної шкоди, завданої працівнику невиплатою заробітної плати при звільненні було предметом розгляду у справі №296/10853/16-ц. Судовим рішенням у цій справі на користь ОСОБА_1 стягнуто 500 грн на відшкодування моральної шкоди. Крім того, будь-яких доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди та її розміру після ухвалення вказаного судового рішення позивачка не надала.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 08.08.2017 встановлено, що ОСОБА_1 звільнена з Житомирської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру». Суд першої інстанції відкрив провадження у справі за місцем знаходження цієї філії у відповідності ч. 7 ст. 27 ЦПК України. Тому, посилання скаржника на порушення судом правил підсудності є безпідставними.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та п.п. б), в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України з Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» в дохід держави підлягає стягненню 704,8 грн судового збору, а з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 1057,2 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 липня 2018 року в частині стягнення з Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 4000 грн на відшкодування моральної шкоди скасувати, ухваливши у цій частині нове судове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 липня 2018 року в частині стягнення судового збору скасувати.

Стягнути з Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» в дохід держави 704,8 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 1057,2 грн понесених судових витрат за подання апеляційної скарги.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 28 січня 2019 року.