Провадження № 2/325/352/2019
Справа № 325/1517/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., за участю секретаря Орманджи Ф.К., представника відповідача ОСОБА_1., розглянувши в смт.Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 червня 2011 року у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати - 1921,00 грн., з підстав, передбачених ст.ст.509, 525, 526, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України.

Позов обґрунтований тим, що згідно укладеного між банком і відповідачем договору № б/н від 21 червня 2011 року, позичальник отримав кредит у розмірі 10000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, згідно ч.1 ст.634 ЦК України, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно пунктів 2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і надав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач зобов`язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту ( п.2.1.1.5.7). Договором, який є укладеним відповідно до ч.2 ст.639, ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, передбачені порядок та умови погашення кредиту і заборгованості по ньому, сплата нарахованих в період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, а також наслідки невиконання умов договору. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням коштів внесених на погашення заборгованості станом на 10 липня 2019 року ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі 39399,69 гривень, яка складається із: 17788,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9215,94 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00-заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9377,97 грн. - пеня за прострочене зобов`язання; 664,91 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) і 1852, 37 грн. - штраф (процентна складова). На теперішній час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "ПРИВАТБАНК" .

28 Серпня 2019 року судом відкрите спрощене позовне провадження і справа призначена до розгляду по суті.

20.09.2019, 21.10.2019 і 19.11.2019 відповідно до ст. 223 ЦПК України розгляд справи відкладався.

31 Жовтня 2019 року представником відповідача ОСОБА_1 , який діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № ММЦ-214 від 28 жовтня 2019 року, подано відзив на позовну заяву, в якому він просить застосувати до заявлених вимог позовну давність та відмовити в задоволенні позову повністю. Крім того, просив застосувати норми права, відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 за результатами перегляду справи № 342/180/17-ц щодо неможливості застосування до вказаних правовідносин правил ч.1 ст.634 ЦК України, так як відповідач не визнає, що він був ознайомлений із Правилами надання банківських послуг і Тарифами обслуговування кредитних карт, які додані до позову, але ним не підписані, та їх зміст з 2011 року неодноразово змінювався. Підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою про стягнення процентів, пені і штрафу, оскільки не містить відповідних умов та порядку їх нарахування. Оскільки у позовній заяві зазначено, що відповідачем отримані грошові кошти у розмірі 10000 гривень, а згідно розрахунку позивача (передостанній стовпчик таблиці) відповідачем сплачено 75060,31 гривень, відповідач не тільки повернув отримані кошти, а й безпідставно сплатив 65060,31 гривень.

18 Листопада 2019 року від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшло клопотання про відкладення судового засідання для підготовки відповіді на відзив. Клопотання представника позивача судом задоволено, судовий розгляд відкладено на 04 грудня 2019 року.

Позивач повідомлений належним чином про розгляд справи, що підтверджується довідкою про доставку 19.11.2019 електронного листа - судової повістки, надісланої позивачу згідно заявки про отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

Представник позивача в судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки. Відповідь на відзив до суду не надійшла.

До позову додане клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку.

За таких обставин відсутні підстави для відкладення розгляду справи, згідно ст.. 223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності представника позивача на підставі наявних доказів.

Згідно ст.. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у відзиві. Просив повністю відмовити в задоволенні позову, так як відповідач позичені в банку кошти повністю повернув, навіть з надлишком. Порядок стягнення пені та штрафу, про які вказано в позові не визнає, так як не можливо вважати долучені до позову витяги з Тарифів і Правил узгодженими сторонами умовами договору.

Із доданих до позову документів судом встановлено, що 21 червня 2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір, шляхом ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг і підписанням відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно з яким відповідач отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Факт укладення 21 червня 2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 договору № б/н, та отримання грошових коштів підтверджується анкетою заявою, детальним розрахунком, не заперечуються позичальником.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, ОСОБА_2 скористався коштами в межах встановленого кредитного ліміту, та витратив всього кредитних коштів 81660,17 гривень (сума коштів, отриманих позичальником, що наведена в графі № 3 (зліва) «витрати клієнтом кредитних коштів»).

Згідно з розрахунком позивача всього погашено заборгованості 74575,22 гривень, в тому числі за тілом кредиту - 69899,67 гривень та за простроченим тілом кредиту - 4675,55 гривень.

Різниця між витратами кредитних коштів та погашеною заборгованістю складає 7084,95 гривень (81660,17 - 74575,22), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів повернення всіх витрачених кредитних коштів відповідачем не надано, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , також,пеню за прострочене зобов`язання у розмірі 9377,97 грн, пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 664,91 грн., штраф у розмірі 500,00 грн.(фіксована частина) і штраф (процентна складова) у розмірі 1952, 37 грн., порядок нарахування який визначений у витягах з Умов та правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ та із тарифів.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, що вимоги про стягнення пені та штрафів не можуть бути задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно статей 546 - 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, згідно правочину, який вчиняється тільки у письмовій формі, або якщо це встановлено законом.

Зміст статей 626, 628 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі, та укладений договір з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «ПРИВАТБАНКУ», складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом та підписом представника банку у заяві. Однак, у ній відсутні умови договору щодо порядку та розміру нарахування процентів за користування кредитом, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення кредитного зобов`язання.

Додані до позову витяги з Тарифів обслуговування чотирьох видів кредитних карт та з Умов та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідачем ОСОБА_2 не підписані.

Тобто, є не доведеним, що відповідач ознайомлений з відповідними умовами, порядком нарахування пені та штрафів.

Відтак, банком не доведено належними доказами з якими саме умовами погоджувався відповідач.

Враховуючи що Умови та правила надання банківських послуг мають мінливий характер, а тому їх редакцію, надану позивачем, не можна вважати частиною спірного кредитного договору.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

Тому, заявлені позивачем пеня за прострочене зобов`язання, пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. і штраф, стягненню не підлягають, так як не підтверджено, що договором встановлений певний їх розмір і порядок стягнення.

Доводи представника відповідача ОСОБА_1 про сплив строку позовної давності до заявлених вимог суд вважає необґрунтованими, так як стороною не наведені обставини щодо строку зобов`язання та відповідно спливу строку давності. Відповідних клопотань, згідно ст.. 84 ЦПК України, перед судом не заявлено. В судовому засіданні представником відповідача з цього приводу будь яких пояснень не надано, а у відзиві заперечення зводяться тільки до викладення правових висновків Верховного Суду.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені (платіжним дорученням №PROМ5B40YJ від 25 липня 2019 року) судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить: 1921,00 грн. (судовий збір сплачений при подачі позову) х 7084,95 гривень (сума задоволених вимог) : 39399,69 грн.(сума пред`явлених вимог) = 345,44 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (, юридична адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, буд.1Д) суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.06.2011 року в розмірі 7084 (сім тисяч вісімдесят чотири) гривні 95 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" судові витрати в розмірі 345 (триста сорок п`ять) гривень 44 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.П. Пантилус