ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м.Суми

Справа №592/3709/18

Номер провадження 22-ц/816/465/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собина О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 листопада 2018 року, ухваленого у складі судді Катрич О.М., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 23 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області (далі - Управління) про зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми (далі - Відділення) від 12 червня 2008 року вона взята на облік як потерпіла на виробництві у зв'язку з реєстрацією страхового випадку «профзахворювання». Актом № 1 розслідування хронічного професійного захворювання від 20 січня 2007 року встановлено наявність професійного захворювання, отриманого на підприємстві АТЗТ Сумська швейна фабрика «Спецодяг», що є страховим випадком. За актом спеціалізованої фтизіатричної експертизи МСЕК від 26 березня 2007 року їй встановлено 40% втрати професійної працездатності по бронхіальній астмі. Постановою Відділення від 12 червня 2008 року № 1820/3342/3342/2 їй були призначені щомісячні страхові виплати у зв'язку із втратою працездатності у розмірі 93,02 грн з 26 березня 2007 року безстроково. Постановою Відділення від 12 червня 2008 року № 1820/3342/3342/6 їй також була призначена одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 9302, 40 грн. Зазначає, що на момент настання страхового випадку вона вже не працювала на АТЗТ Сумська швейна фабрика «Спецодяг», з якого вона була звільнена 03 жовтня 2005 року у зв'язку зі скороченням. Розрахунок щомісячної страхової виплати був здійснений відповідачем, виходячи з розміру її середньомісячної заробітної плати в сумі 232, 56 грн. Вважає, що відповідач помилково, при визначенні розміру страхових виплат, взяв розмір її середньомісячної заробітної плати відповідно до п. 12 «Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнобов'язковим державним соціальним страхуванням», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266, так як для обчислення належних їй страхових виплат має братися розмір місячної тарифної ставки робітників основного виробництва.

Просить зобов'язати відповідача провести перерахунок належних їй щомісячних страхових виплат, починаючи з 26 березня 2007 року і по 31 грудня 2016 року включно, виходячи з середньої тарифної ставки в розмірі 572,65 грн; здійснити виплату різниці між перерахованими сумами страхових виплат та вже сплаченими страховими виплатами за період часу з 26 березня 2007 року і по 31 грудня 2016 року в розмірі 29 059,08 грн, здійснити виплату недоплаченої суми індексації доходів у розмірі 1343,02 грн за зазначений період часу; здійснити виплату недоплаченої фіксованої суми індексації в розмірі 246, 6 грн за той самий період часу та здійснити перерахунок одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності, виходячи з середньої тарифної ставки в розмірі 572, 65 грн та здійснити виплату різниці між нарахованою сумою одноразової допомоги та вже сплаченої одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності, що складає 13 603, 60 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд при ухваленні рішення мав керуватися не чинним законодавством, яке фактично відсутнє стосовно спірних правовідносин між сторонами, а аналогією законодавства. Судом першої інстанції не було взято до уваги положення пункту 10 Порядку № 1266 в редакції від 07.03.2006 року, де зазначено, що у разі, коли на підприємстві, в установі, організації встановлено неповний робочий день (робочий тиждень), середня заробітна плата обчислюється, виходячи з частини місячної тарифної ставки (посадового окладу), встановленої працівникові на момент настання страхового випадку, що відповідає його графіку роботи. Вважає, що розмір середньої заробітної плати для обчислення страхових виплат має визначатися з розміру щомісячної тарифної ставки працівників її посади. З огляду на те, що розмір страхових виплат був визначений відповідачем помилково, були порушені її соціальні права, зокрема право на належний рівень страхових виплат та супутніх їм виплат, пов'язаних з отриманням нею професійного захворювання. В результаті отримання професійного захворювання, вона стала інвалідом другої групи, втратила працездатність та більше не змогла працювати, при цьому розмір страхових виплат був невиправдано зменшеним. В результаті цього вона не змогла здійснити своє право на мирне володіння своїм майном.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що позивачем невірно взято для обчислення страхових виплат розмір місячної тарифної ставки, оскільки, на час звернення за страховою виплатою, документи про заробітну плату ОСОБА_1 до ушкодження здоров'я збереглися, та надані роботодавцем. Вважає, що судом вірно встановлено, що страхові виплати позивачу були призначені у відповідності до чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства. Правові підстави для проведення перерахунків щомісячної страхової виплати та одноразової допомоги у відповідача відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача Сая С.В., який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того заявлені ОСОБА_1 вимоги є необґрунтованими, оскільки позиція позивача стосовно порядку розрахунку належних їй страхових виплат не узгоджується з чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 10 серпня 1971 року по 03 жовтня 2005 року працювала на Сумській швейній фабриці (АТЗТ «Сумська швейна фабрика «Спецодяг»), звільнена за ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією виробництва (а. с. 13-14).

20 січня 2007 року відносно ОСОБА_1 складено Акт №1 розслідування хронічного професійного захворювання. Висновок про наявність шкідливих умов праці - умови праці відповідають 111 класу 1 ступеня шкідливих та небезпечних умов праці. Основний діагноз: Бронхіальна астма 3 ступеня середньотяжкий персистируючий перебіг, емфізема легень 2 ст. Легенева недостатність 2 ст. Сенсибілізація до формальдегіду. Професійне захворювання. Хронічний вазомоторно-алергічний риніт. Захворювання професійне (а. с. 26).

26 березня 2007 року позивачу встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням безстроково. Згідно довідки до акту огляду МСЕК позивач є інвалідом 2 групи по загальному захворюванню. (а. с. 11-12).

Постановою Відділення від 12 червня 2008 року № 1820/3342/3342/1 «Про взяття на облік потерпілого на виробництві та реєстрацію страхового випадку» ОСОБА_1 було взято на облік з 26 березня 2007 року (а. с. 23).

03 червня 2008 року АТЗТ «Сумська швейна фабрика «Спецодяг» надала довідку № 68 про середню заробітну плату (дохід) ОСОБА_1 за період з квітня по вересень 2005 року для розрахунку страхових виплат позивачу (а. с. 63).

Згідно довідки АТЗТ Сумська швейна фабрика «Спецодяг» від 23 квітня 2007 року № 33 розпорядженням № 7/1 від 31 січня 2005 року у зв'язку з виробничою необхідністю, та з метою виключення негативних наслідків для працівників підприємства з 01 лютого 2005 року було встановлено новий тимчасовий графік роботи: 1 година на день, розпорядженням № 21 від 10 червня 2005 року в зв'язку з виробничою необхідністю та запуском основного виробництва з 13 червня 2005 року було встановлено восьмигодинний графік роботи (а. с. 27).

Відповідно до довідки АТЗТ «Сумська швейна фабрика» від 03 червня 2008 року № 69 ОСОБА_1 з квітня 2005 року відпрацьовано: в квітні за 17 календарних днів - 12 годин; травні за 31 календарних днів - 19 годин; червні за 22 календарних днів - 10 годин і 14 днів тарифної відпустки; липні за 24 календарних днів - 15 робочих днів і 8 днів тарифної відпустки; серпні за 31 календарних днів - 22 робочих днів; вересні за 30 календарних днів - 12 робочих днів і 12 днів тарифної відпустки (а. с. 32).

Згідно довідки АТЗТ «Сумська швейна фабрика» № 22 від 15 березня 2015 року підприємство з 2006 року і до теперішнього часу не здійснювало виробничу діяльність (а. с. 34).

Відповідно до Акту № 132 від 11 червня 2008 року провідним спеціалістом відділу виплат ВД ФССНВ в м. Суми перевірено правильність нарахування середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат згідно з постановою КМУ від 26 вересня 2001 № 1266 (а.с.64).

Постановою Відділення від 12 червня 2008 року № 1820/3342/3342/2 позивачу призначено щомісячну страхову виплату в розмірі 93,02 грн з розрахунку середньомісячної заробітної плати 232,56 грн (а. с. 21-22).

Постановою Відділення від 12 червня 2008 № 1820/3342/3342/6 позивачу також призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 9302,40 грн з розрахунку середньомісячної заробітної плати 232,56 грн (а. с. 16-17).

Згідно постанови Сумського відділення Управління від 07 березня 2018 №1808/205/205/65 ОСОБА_1 призначено перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 1564,57 грн. безстроково (а. с. 65).

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон) та Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 (далі Порядок № 1266).

Згідно п. 10 ст. 34 Закону України «Про загальнобов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку № 1266, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна (дохід) для розрахунку страхових виплат, є період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески.

Згідно п. 4 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

Пунктом 12 Порядку № 1266 передбачено, що у разі, коли на дату встановлення МСЕК ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з розміру заробітної плати перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов'язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що провадиться робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Позивач, в обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що відповідач помилково застосував п. 12 Порядку № 1266, оскільки період між страховим випадком (20 січня 2007 року) та датою встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності (26 березня 2007 року) складає два місяці, а не рік, як вказано в зазначеному пункті. Вважає, що періодом, визначеним законодавством, перед настанням страхового випадку (20.01.2007 року) є період часу з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2006 року. Оскільки позивач в зазначений період вже не працювала та заробітну плату не отримувала, розмір середньої заробітної плати для обчислення страхових виплат має визначатися з розміру щомісячної тарифної ставки працівників її посади в цей період.

Перевіривши зазначені підстави позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх необґрунтованість.

Відповідно до ст. 13 Закону страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Професійне захворювання є страховим випадком також у разі його встановлення чи виявлення в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів.

Відповідно до п. 4 Преамбули Порядку № 1266 з подальшими змінами надано право Міністерству соціальної політики України давати роз'яснення щодо застосування цього Порядку.

Враховуючи, що професійне захворювання може бути встановлено чи виявлено і після звільнення з підприємства на якому потерпілий захворів, а в акті розслідування хронічного професійного захворювання не встановлюється час виникнення професійного захворювання, тобто час настання страхового випадку, листами Міністерства соціальної політики України від 10.07.2018 року та 13.09.2018 року представнику позивача було роз'яснено: «Якщо професійне захворювання встановлено в період коли застрахована особа не перебувала у трудових відносинах з підприємством, то незалежно від дати встановлення права (висновок МСЕК) для розрахунку страхових виплат застосовується заробітна плата застрахованої особи за 6 місяців перед звільненням з підприємства за тією професією, що зазначена у акті П-4. З посади, з якою пов'язане професійне захворювання, ОСОБА_1 звільнена 03.10.2005 року. Стійку страту професійної працездатності (40%) ОСОБА_1 встановлено МСЕК з 26.03.2007 року. Розрахунковий період для обчислення середньої заробітної плати є період 6 місяців перед звільненням ОСОБА_1 з роботи, з якою пов'язане професійне захворювання, а саме квітень-вересень 2005 року». (а. с. 92-94; 95-96)

Відповідно до п. 14 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в ред. на час виникнення спірних правовідносин), якщо на час звернення за страховою виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоров'я не збереглися, сума страхової виплати визначається за діючою на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день виплати. Відсутність документів про заробіток підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву.

Пунктом 12 Порядку № 1266 також передбачено, що тільки у разі коли на час звернення за страховою виплатою документи про заробітну плату застрахованої особи до ушкодження здоров'я не збереглися, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою). За відсутності на підприємстві відповідної професії (посади) середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою) на

підприємстві, на якому працювала застрахована особа, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, визначеного законом на дату встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Відсутність документів про заробітну плату

підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву.

У разі відсутності у потерпілого на час звернення за страховою виплатою довідки про його заробітну плату у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи чи організації середня заробітна плата обчислюється виходячи з діючої місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією (посадою) в галузі, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, визначеного законом на дату встановлення потерпілому МСЕК ступеня втрати професійної працездатності.

Виходячи з зазначених норм, для обчислення страхових виплат застосовується розмір середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) лише у випадках, коли на час звернення за страховою виплатою документи про заробітну плату застрахованої особи до ушкодження здоров'я не збереглися.

Проте, на час призначення позивачу страхових виплат роботодавцем - АТЗТ «Сумська швейна фабрика «Спецодяг», було надано документи про заробітну плату ОСОБА_1, а тому підстави для застосування вказаних положень п. 14 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та п. 12 Порядку № 1266 відсутні.

Аналогічні роз'яснення щодо застосування тарифної ставки при призначенні страхових виплат містяться і вищезазначених листах Міністерства соціальної політики України від 10.07.2018 року та 13.09.2018 року на адресу представника позивача.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги щодо можливості застосування положення п. 12 Порядку № 1266 про визначення розміру середньої заробітної плати для обчислення страхових виплат з розміру щомісячної тарифної ставки працівників посади позивача в період шести місяців, що передують даті встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності, оскільки Порядком чітко визначено випадки, в яких застосовуються ці положення.

Колегія суддів не може взяти до уваги і посилання позивача на п. 10 Порядку № 1266, який стосується обчислення середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат у разі, коли на підприємстві встановлено неповний робочий день (робочий тиждень), оскільки позивачем в даній справі заявлено вимоги про зобов'язання відповідача провести перерахунок належних їй страхових виплат, виходячи з середньої тарифної ставки робітників основного виробництва за період з 01 липня 2006 року по 31 грудня 2006 року. Вимоги про перерахунок страхових виплат, виходячи із заробітної плати позивача, але з врахуванням графіку її роботи, позивачем в даній справі не заявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 листопада 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : В.І. Криворотенко

О.І. Собина