КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/5621/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11182/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Диба О.В., по справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 100% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 19 липня 2008 року між сторонами було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач не надає коштів на утримання дитини, яка проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні. Позивач зверталась до відповідача із проханням добровільно надавати кошти на утримання дитини, однак отримувала відмову.

Відповідач не має інших утриманців, є працездатним. Має на праві власності декілька об`єктів нерухомого майна, є засновником ТОВ «АТ ЗЕЛЕНИЙ КОШИК», ТОВ «РЕКЛАМЕ МІА», ТОВ «ЕКОПРОД», ТОВ «АТ БУКОВА ГОРА», засновником та керівником ТОВ «ПУЩА РЕЗОРТ», керівником ТОВ «ЮКРЕЙНІАН ДЕВЕЛОПМЕНТ СЕРВІС», ТОВ «ТОП-ОПЕРАТОР», ТОВ «ПОЧАЙНА-ЦЕНТР», зареєстрований як фізична особа-підприємець та провадить підприємницьку діяльність (а.с. 2-6).

У відзиві на позовну заяву відповідач вказував на визнання позовних вимог частково, зазначав, що значний період часу (вихідні та святкові дні) дочка проживає разом із відповідачем і в цей період матеріальні витрати несе відповідач, тому вважав, що стягнення аліментів за цей період є незаконним. Крім того зазначав, що утримував і продовжує утримувати неповнолітню доньку, постійно купує взуття і одяг, сплачує навчання, відпочинок в Україні і за кордоном, спортивні тренування (витрати за два роки склали 35 000 грн.). За таких обставин вважав, що стягнення ј частини доходу (заробітку) відповідача є завищеним, зазначив, що погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) (а.с. 63-67).

У відповідь на відзив позивачка зазначила, що відповідач купує побутові речі та надає гроші на утримання дитини нерегулярно та суми є різними, чого не вистачає для забезпечення повноцінного розвитку та життя дитини. (а.с. 73-76)

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 100% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 квітня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення платежу (аліментів) за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с. 88-89).

Не погодившись з рішенням районного суду, 15 липня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційнускаргу в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким встановити аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) але не менше 100% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 квітня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування скарги зазначив, що районний суд не врахував обставин і доказів які викладені на обґрунтування заперечень проти заявленого позову і дійшов помилкового висновку встановивши розмір аліментів - ј частини доходу (заробітку) відповідача, який апелянт вважав завищеним (а.с. 92-96).

Позивачка ОСОБА_2 подала до суду відзив в якому апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (а.с. 108-114).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції частково задовольнивши позов зазначив, що дитина проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим позивачка має нести основний тягар витрат на утримання дитини, тому визначив аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 100% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 квітня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 липня 2008 року між сторонами було укладено шлюб, від вказаного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9-10)

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 20 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу дитина постійно проживає із матір`ю - позивачкою ОСОБА_2 (а.с. 11-13).

З даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідач ОСОБА_1 має на праві власності декілька об`єктів нерухомого майна, є засновником ТОВ «АТ ЗЕЛЕНИЙ КОШИК», ТОВ «РЕКЛАМЕ МІА», ТОВ «ЕКОПРОД», ТОВ «АТ БУКОВА ГОРА», засновником та керівником ТОВ «ПУЩА РЕЗОРТ», керівником ТОВ «ЮКРЕЙНІАН ДЕВЕЛОПМЕНТ СЕРВІС», ТОВ «ТОП-ОПЕРАТОР», ТОВ «ПОЧАЙНА-ЦЕНТР», зареєстрований і працює як фізична особа-підприємець (а.с. 14-50).

Цих обставин відповідач ОСОБА_1 не заперечував.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 182 СК України визначені обставини, які суд враховує при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Позивач просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 100 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 квітня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач в запереченнях проти позову і апеляційній скарзі просив визначити аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 100% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 квітня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечував фінансову можливість сплачувати аліменти у визначеному районним судом розмірі, проте вважав завищеною визначену частку в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача.

Доводи відповідача, що визначення судом аліментів в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача є завищеним зважаючи на проживання дочки в певні періоди часу (вихідні та святкові дні) разом із відповідачем колегія суддів визнала неспроможними та відхилила.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, врахувавши наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності у відповідача інших дітей та/або утриманців, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, наявності стабільного доходу, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу).

Встановлені судом обставини дають можливість відповідачу належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме: сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі на утримання своєї єдиної доньки до досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, яким районним судом дана правильна і належна оцінка.

З огляду на положення пункту 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України, судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Дата складання повного судового рішення - 12 вересня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова