Справа № 431/4181/17
Провадження № 22-ц/810/860/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач), Дронської І.О., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство «ДОН»

відповідачі - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка», ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Калмичанка»

на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 10 вересня 2019 року ухвалене у складі судді Кудрявцева І.В. в м. Старобільськ Луганської області

у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «ДОН» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позову

У вересні 2017 року позивач - Фермерське господарство «ДОН» звернулось до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка», ОСОБА_1., ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним.

В обґрунтування позову зазначило, що 22.08.2013р. ФГ «ДОН» ( позивач) та ОСОБА_3 уклали договір про оренду земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053, право оренди за цим договором зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.08.2013р. №5240575 приватним нотаріусом Пульним С.М.

Замість власника земельної ділянки ОСОБА_3 договір оренди за довіреністю підписала її донька відповідач у справі ОСОБА_2..

У 2014 році ОСОБА_3 померла і земельна ділянка перейшла у власність її спадкоємців ОСОБА_2. і ОСОБА_1

У вересні 2017 року представники СТОВ АФ «Калмичанка» в усній формі заявили про своє право оренди вказаної земельної ділянки на підставі договору (або договорів) з ОСОБА_1 та ОСОБА_2.. Однак ФГ «ДОН» не розривало договір з ОСОБА_3

У зв'язку з чим позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 8,3749га кадастровий номер :07:002:0053 укладений 13.07.2015р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2. та СТОВ АФ «Калмичанка».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 10 вересня 2019 року позовні вимоги Фермерського господарства «ДОН» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка», ОСОБА_1, ОСОБА_2. про визнання договору оренди недійсним задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 від 13.07.2015р., укладений між СТОВ Агрофірма «Калмичанка» та ОСОБА_2.

У задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 від 13.07.2015р. між СТОВ Агрофірма «Калмичанка» та ОСОБА_1. відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення щодо часткового задоволення позову, суд першої інстанції послався на положення ст. 770, 1216, 1218 ЦК України, ч.1 ст.148-1 ЗК України, ст.31 - 32-2 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. №161-XIV, пункт 43 договору оренди землі від 22.08.2013р., укладеного між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ФГ «ДОН», встановив, що договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053, укладений 22.08.2013р. між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ФГ «ДОН» на 49 років, з переходом права власності на орендовану земельну ділянку від ОСОБА_3 після її смерті до відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_1 не припинився, а права та обов'язки орендодавця вказаної земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 перейшли до її спадкоємців - відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_1, дійшов висновку про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053, укладеного 13.07.2015р. між відповідачем ОСОБА_2. та відповідачем СТОВ АФ «Калмичанка», зареєстрованого 13.07.2015р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 10387771 з підстав ч.1 ст.203, ч.1,3 ст.215 ЦК України, оскільки відповідач ОСОБА_2. при здійсненні свого права розпоряджання належними їй 3/4 частинами земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 шляхом їх передання в оренду відповідачу СТОВ АФ «Калмичанка» за договором оренди від 13.07.2015р. порушила права первісного орендаря - позивача ФГ «ДОН».

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 від 13.07.2015р. укладеного СТОВ Агрофірма «Калмичанка» та ОСОБА_1., то суд виходив з того, що сторонами не надано суду жодного доказу реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди СТОВ АФ «Калмичанка» на вказану земельну ділянку на підставі договору укладеного з ОСОБА_1 13.07.2015р., а отже відсутнє офіційне визнання і підтвердження державою факту набуття відповідачем СТОВ АФ «Калмичанка» такого права, у зв'язку з чим вказаний договір не порушує право позивача ФГ «ДОН» на оренду цієї земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з даним рішенням суду, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка» звернулось до суду з апеляційною скаргою.

Скаржник просив скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 10 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити Фермерському господарству «ДОН» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що судове рішення в межах заявленого позову є незаконним та не обґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Скаржник вказує на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції зроблено хибний висновок щодо того, що на момент укладення ФГ «ДОН» договору оренди з ОСОБА_2. предмет договору - земельна ділянка мала кадастровий номер :07:002:0053, отже була сформована, та право власності на неї було зареєстровано. Водночас скасування на теперішній час кадастрового номеру земельної ділянки внаслідок її поділу та скасування реєстраційного об'єкту нерухомого майна внаслідок поділу об'єкта власності не означає фізичне знищення такого об'єкту, а також не передбачено ст.31 - 32-2 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України, ст. 781 ЦК України як підстава припинення права оренди такого об'єкту.

Об'єктом договору оренди земельної ділянки від 22.08.2013 року, укладеному між ФГ «ДОН» та ОСОБА_3 була земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 8,3749 га з кадастровим номером :07:002:0053, що розташована : Луганська область, Старобільський район, Калмиківська сільська рада.

Відповідно до розробленої ПП «Земля Слобожанщини» технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки спільної часткової власності на дві окремі земельні ділянки, в Державному земельному кадастрі, згідно заяв власників земельної ділянки 01.02.2018 року було зареєстровано дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами : :07:0101 та :07:002:0102.

Земельна ділянка з кадастровим номером :07:002:0053, у зв'язку із поділом, була скасована та перенесена до архівного шару, де буде зберігатися постійно.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність доказів сплати ФГ «ДОН» орендної плати ОСОБА_1 та ОСОБА_2. за період з 2015-2017 рр. згідно договору оренди від 22.08.2013 року.

Також при ухваленні оспорюваного рішення, суд першої інстанції не врахував положення ч.2 ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз'яснювалося право на подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Від позивача надійшов відзив з додатками на апеляційну скаргу, в якому зазначено про те, що суд першої інстанції, враховуючи обставини справи, позицію відповідачів, формулювання позовної вимоги законно захистив право орендаря - фермерського господарства «ДОН».

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання відповідачі - ОСОБА_1. та ОСОБА_2 не з'явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участі, з позовом ФГ «ДОН» та рішенням Старобільського районного суду від 10.09.2019 року згодна.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка» повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, інтереси в апеляційній інстанції представляв адвокат Холодов Л.Ю., апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Інтереси відповідача Фермерського господарства «ДОН» представляла Носова Ю.М. та Приходько Я.А.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції послався на положення ст. 770, 1216, 1218 ЦК України, ч.1 ст.148-1 ЗК України, ст.31 - 32-2 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. №161-XIV, пункт 43 договору оренди землі від 22.08.2013р., укладеного між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ФГ «ДОН», встановив, що договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053, укладений 22.08.2013р. між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ФГ «ДОН» на 49 років, з переходом права власності на орендовану земельну ділянку від ОСОБА_3 після її смерті до відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_1 не припинився, а права та обов'язки орендодавця вказаної земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 перейшли до її спадкоємців - відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_1, дійшов висновку про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053, укладеного 13.07.2015р. між відповідачем ОСОБА_2. та відповідачем СТОВ АФ «Калмичанка», зареєстрованого 13.07.2015р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 10387771 з підстав ч.1 ст.203, ч.1,3 ст.215 ЦК України, оскільки відповідач ОСОБА_2. при здійсненні свого права розпоряджання належними їй 3/4 частинами земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 шляхом їх передання в оренду відповідачу СТОВ АФ «Калмичанка» за договором оренди від 13.07.2015р. порушила права первісного орендаря - позивача ФГ «ДОН».

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 від 13.07.2015р. укладеного СТОВ Агрофірма «Калмичанка» та ОСОБА_1., то суд виходив з того, що сторонами не надано суду жодного доказу реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди СТОВ АФ «Калмичанка» на вказану земельну ділянку на підставі договору укладеного з ОСОБА_1 13.07.2015р., а отже відсутнє офіційне визнання і підтвердження державою факту набуття відповідачем СТОВ АФ «Калмичанка» такого права, у зв'язку з чим вказаний договір не порушує право позивача ФГ «ДОН» на оренду цієї земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, а також нормами права, які були застосовані судом при вирішенні вказаної справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, як власником земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 площею 8,3749 га за адресою: Луганська обл., Старобільський р., с/рада Калмиківська, право власності на яку їй належало на підставі Державного акту на праві приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ №060813 виданого Калмиківською сільською радою Старобільського району Луганської області 14.04.1999р. і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №319, та яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.08.2013р. за номером запису про право власності 2212720 за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 51, укладено 22.08.2013 року з ФГ «ДОН» договір оренди вказаної земельної ділянки на строк 49 років (т.1 а.с.10-12), і право оренди ФГ «ДОН» вказаної земельної ділянки зареєстровано відповідно до ст.125,126 ЗК України належним чином в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.08.2013р. о 16:20:28 за номером запису про інше речове право 2218451(т.1 а.с.14).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №3 від 12.12.2017р. (т.1 а.с.78-79), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.04.2015р. (т.2 а.с.163), спадкоємцем майна ОСОБА_3., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є її донька ОСОБА_2 в 3/4 частках, спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ №060813 виданого Калмиківською сільською радою Старобільського району Луганської області 14.04.1999р. на підставі рішення Калмиківської сільської ради від 28.12.1998р., і зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за №319, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.08.2013р. номер запису про право власності 2212720, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 51 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №8348635 від 22.08.2013р., площею 8,3749г, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:002:0053.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки вказаного майна видано ОСОБА_2.

Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 часту вказаного майна ще не видано. Спадкова справа №88/2014, зареєстровано в реєстрі за №559. Свідоцтво видано приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Пульним М.М.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 36345333 від 16.04.2015 10:53:54 (т.1 а.с.42), приватним нотаріусом Пульним М.М. Старобільського районного нотаріального округу Луганської області зареєстровано 16.04.2015р. о 10:42:38 право власності ОСОБА_2. на 3/4 частини земельної ділянки реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 51, за адресою Луганська обл., Старобільський р., с/рада Калмиківська, кадастровий номер :07:002:0053 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,3749 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №559 від 16.04.2015р. виданого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним М.М.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.2015р. (т.2 а.с.108), спадкоємцем на 1/4 частину майна ОСОБА_3., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є її син ОСОБА_1, спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ №060813 виданого Калмиківською сільською радою Старобільського району Луганської області 14.04.1999р. на підставі рішення Калмиківської сільської ради від 28.12.1998р., і зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за №319, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.08.2013р. номер запису про право власності 2212720, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 51 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №8348635 від 22.08.2013р., площею 8,3749г, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:002:0053.

Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину вказаного майна видано ОСОБА_1..

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки вказаного майна видано ОСОБА_2 16.04.2015р. за №559. Спадкова справа №88/2014, зареєстровано в реєстрі за №561. Свідоцтво видано приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Пульним М.М.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер витягу 36345545 від 16.04.2015 10:55:36 (т.1 а.с.47, т.2 а.с.104), зареєстровано 16.04.2015 10:42:38 за номером запису про право власності 9386457 право власності ОСОБА_1, розмір частки: 1/4, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер 561 виданий 16.04.2015р. Пульним М.М. приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 51, об'єкт нерухомого майна: земельна ділянка, адреса: Луганська обл., Старобільський р., с/рада Калмиківська, кадастровий номер :07:002:0053, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,3749 га.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, як померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця, а згідно ч.2 ст.770 ЦК України, сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Відповідно до ч.1 ст.148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Підстави припинення договору оренди землі передбачені ст.ст.31 - 32-2 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. №161-XIV.

Частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. №161-XIV, в редакції, яка була чинною на момент відкриття спадщини - 27 вересня 2014 року, та на час реєстрації права власності на землю спадкоємців - 16.04.2015р., визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Пунктом 43 договору оренди землі від 22.08.2013р., укладеного між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ФГ «ДОН» (т.1 а.с.10-12) закріплено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, щодоговір оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 укладений 22.08.2013р. між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ФГ «ДОН» на 49 років, з переходом права власності на орендовану земельну ділянку від ОСОБА_3 після її смерті до відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_1 не припинився, а права та обов'язки орендодавця вказаної земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 перейшли до її спадкоємців - відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_1(т.1 а.с.а.с.42,47, т.2 а.с..с.104, 108, 163), на підставі ст.1216-2019 ЦК України та ч.1 ст.148-1 ЗК України.

Також, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем ОСОБА_2., яка є спадкоємцем ОСОБА_3 - орендодавця земельної ділянки площею 8,3749га кадастровий номер :07:002:0053 за договором оренди від 22.08.2013р. укладеного між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ФГ «ДОН» на 49 років і який підписано від імені орендодавця самою відповідачем ОСОБА_2. на підставі довіреності, та яка є власником 3/4 частини вказаної земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053, укладено 13.07.2015 року з відповідачем СТОВ АФ «Калмичанка» ще один договір оренди, предметом якого є частина земельної ділянки площею 6,2812га із тим самим кадастровим номером :07:002:0053, хоча право оренди ФГ «ДОН» на цю земельну ділянку зареєстровано первинно, належним чином і не припинялось, і вказані обставини підтверджуються дослідженими матеріалами справи (т.1 а.с.а.с.10-12, 13, 14, 15, 42, т.2; а.с. 160-161, 162, 163, 174-176, 178), що дає підстави для висновку про те, що відповідач ОСОБА_2. порушила право позивача ФГ «ДОН» оренди вказаної земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до ч.6 ст.13 ЦК України, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, оскільки судом першої інстанції було вірно встановлено та підтверджено документально, що відповідач ОСОБА_2. при здійсненні свого права розпоряджання належними їй 3/4 частинами земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 шляхом їх передання в оренду відповідачу СТОВ АФ «Калмичанка» за договором оренди від 13.07.2015р. порушила право первісного орендаря - позивача ФГ «ДОН», чиє право оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053 на строк 49 років було чинним і не припиненим як на момент укладення відповідачем ОСОБА_2. договору з відповідачем СТОВ АФ «Калмичанка», так і до теперішнього часу, то суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053, укладений 13.07.2015р. між відповідачем ОСОБА_2. та відповідачем СТОВ АФ «Калмичанка», зареєстрований 13.07.2015р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 10387771, слід визнати недійсним з підстав ч.1 ст.203, ч.1, ч.3 ст.215 ЦК України.

Доводи скаржника про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції зроблено хибний висновок щодо того, що на момент укладення ФГ «ДОН» договору оренди з ОСОБА_2. предмет договору - земельна ділянка мала кадастровий номер :07:002:0053, отже була сформована, та право власності на неї було зареєстровано.

Водночас скасування на теперішній час кадастрового номеру земельної ділянки внаслідок її поділу та скасування реєстраційного об'єкту нерухомого майна внаслідок поділу об'єкта власності не означає фізичне знищення такого об'єкту, а також не передбачено ст.31 - 32-2 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України, ст. 781 ЦК України як підстава припинення права оренди такого об'єкту, та враховуючи те, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:002:0053, у зв'язку із поділом, була скасована та перенесена до архівного шару, де буде зберігатися постійно, не є слушними, оскільки, крім встановленого вище та висновків суду першої інстанції щодо цих доводів, з якими погоджується судова колегія, п.43 договору оренди землі від 22.08.2013р., укладеного між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ФГ «ДОН» закріплено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору.

Вказані умови договору не суперечат і законодавству, діючому на момент його укладення.

Вказаний договір, як було зазначено вище, був підписаний самою відповідачем ОСОБА_2. на підставі довіреності, виданої ОСОБА_3 - орендодавцем земельної ділянки за кадастровим номером :07:002:0053.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність доказів сплати ФГ «ДОН» орендної плати ОСОБА_1 та ОСОБА_2. за період з 2015-2017 рр. згідно договору оренди від 22.08.2013 року, не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом спору у цій справі.

Також, не є слушними доводи скаржника про порушення судом першої інстанції положення ч.2 ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Як вбачається з позовної заяви, при зверненні до суду позивач вказав про те, що у вересні 2017 року представники СТОВ АФ «Калмичанка» в усній формі заявили про існування свого права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :07:002:0053 на підставі укладення із власниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2. договору (договорів) оренди земельної ділянки, тому просили визнати недійсним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 8,3749га кадастровий номер :07:002:0053 укладений 13.07.2015р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2. та СТОВ АФ «Калмичанка».

Як було встановлено судом першої інстанції при розгляді справи, згідно наданої представником відповідача СТО АФ «Калмичанка» копії договору оренди землі від 13.07.2015р. (т.2 а.с.101-102), договір укладено між орендарем СТОВ АФ «Калмичанка» та орендодавцем ОСОБА_1 і об'єктом оренди є земельна ділянка кадастровий номер :07:002:0053 площею 2,0937га.

Проте, оскільки сторонами не було надано суду жодного доказу реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди СТОВ АФ «Калмичанка» на вказану земельну ділянку, а отже відсутнє офіційне визнання і підтвердження державою факту набуття відповідачем СТОВ АФ «Калмичанка» такого права, у зв'язку з чим вказаний договір не порушує право позивача ФГ «ДОН» на оренду цієї земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0053, у суду першої інстанції були підстави для відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання цього договору оренди землі від 13.07.2015р. укладеного між орендарем СТОВ АФ «Калмичанка» та орендодавцем ОСОБА_1 недійсним.

Тобто, в процесі розгляду вказаної справи було з'ясовано, що належним чином зареєстрований договір оренди земельної ділянки, який порушує права позивача, існує тільки між СТОВ АФ «Калмичанка» і ОСОБА_2., а тому підстав вважати, що суд при розгляді справи вийшов за межі позовних вимог, не має.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями сторін.

Щодо суті апеляційної скарги

У апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись, ст. 259, 367, 374, 375, 383,384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Калмичанка» залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 10 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений - 11 грудня 2019 року.

Судді Ю.В. Єрмаков

І.О. Дронська

В.М. Луганська