РІШЕННЯ

Іменем України

21.01.2019 року Франківський районний суд м.Львова в складі :головуючого

судді Гулієвої М.І.

При секретарі Жовнір Р.С.

З участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Львові справу №465/6132/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання таким,що втратив право на користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_3 таким,що втратив право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.1994 р. Згідно довідки про склад сім"ї № 427 від 27.09.2018 року у вищевказаній квартирі зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3

Однак, ОСОБА_3 не проживає з 2011 року, що підтверджується актами про непроживання у вищевказаній квартирі, від 22.05.2018 року, 20.09.2018 року, які видані Головою правління ОСББ "ОСОБА_3 35а" ОСОБА_4 та актом ЛКП "Магістральне" №739 від 03.09.2015 року. Відповідач виїхав на постійне місце проживання у США ще в 2011 році, просить позов задоволити.

Ухвалою від 19 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання таким,що втратив право на користування житловим приміщення та призначено справу до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задоволити.

Відповідач подав 21.01.2019 заяву про визнання позову, просить слухати справу у його відсутності, позов визнає.

Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін,згідно ст.223 ЦПК України.

Відповідно до ст.206 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки, таке не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Заслухавши пояснення позивача, та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.1994 р., що підтверджується реєстраційним посвідченням, яке видане Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 31.05.1994 р. Згідно довідки про склад сім"ї № 427 від 27.09.2018 року у вищевказаній квартирі зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3

Однак, ОСОБА_3 не проживає у вищевказаній квартирі з 2011 року, що підтверджується актами про непроживання, від 22.05.2018 року, 20.09.2018 року, які видані Головою правління ОСББ "ОСОБА_3 35а" ОСОБА_4 Також на підтвердження вказаних фактів додано акт ЛКП "Магістральне" №739 від 03.09.2015 року, в якому вказано, що відповідач зареєстрований, але не проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Львові.Відповідач виїхав на постійне місце проживання у США ще в 2011 році.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає понад один рік, однак не знявся з реєстрації у даній квартирі, не користується квартирою без поважних причин, оскільки, ніхто не чинив йому у цьому перешкод.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин значно довше строку,встановленого ст.405 ЦК України, між ним та позивачем не укладались жодні угоди щодо користування житлом, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом у спірній квартирі підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_3 ОСОБА_5 судового збору.

Керуючись ст.ст. 12,13,80,89,200,206,223, 258,259, 263-265,268 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити .

ОСОБА_3 визнати таким,що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_3 ОСОБА_5 судового збору.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі-

ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_1,прож.м.Львів,вул. В.Великого,35а/19

ОСОБА_7,ІПН НОМЕР_2,зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суддя М.І.Гулієва