Справа № 323/2181/19
Провадження № 2/324/674/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Пологи цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2019 року до Пологівського районного суду Запорізької області з Оріхівського районного суду Запорізької області за підсудністю надійшла зазначена цивільна справа за позовом АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07 жовтня 2016 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», яке наразі змінило свою назву на АТ «Державний ощадний банк України» (далі за текстом Позивач; Банк; АТ «Ощадбанк»), та ОСОБА_1 була підписана заява про приєднання №1093855/071016 до Договору комплексного банківського обслуговування та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

На виконання умов Договору комплексного банківського обслуговування Банк надав відповідачу платіжну картку типу MasterCard Debit Standart та ПІН-конверт до неї. Відповідно до Заяви про приєднання відповідачу встановлено кредит в розмірі 20000,00 грн., строк користування кредитом 36 місяців. Проте, ОСОБА_1 належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 11 липня 2019 року у нього перед Банком виникла заборгованість в сумі 28265,92 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 19972,14 грн.; заборгованості по відсоткам 6706,86 грн.; комісії 6,00 грн.; пені 1446,67 грн.; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 4,17 грн.; розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 130,08 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати в сумі 1921 грн.

В судове засідання представник позивача адвокат Усенко В.І. надав заяву, в якій просив провести судове засідання без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.62).

Відповідач у справі, місце реєстрації якого за адресою, зазначеною в позові, підтверджено відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду (а.с.48), викликався в судове засідання за обома відомими суду адресами на 08 листопада 2019 року рекомендованою поштою. Поштові відправлення повернулися без вручення адресату з позначкою листоноші «адресат відсутній». У зв`язку з зазначеним суд відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України здійснив виклик відповідача у судові засідання на 25 листопада 2019 року та 09 грудня 2019 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.57). Відповідач після оприлюднення оголошень про його виклик у судові засідання повторно не явився, про причину неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи в його відсутність до суду не звертався, відзив на позов не подав.

З зазначених підстав суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, ненадання відповідачем відзиву на позов і заперечень проти позовних вимог, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до підписаної відповідачем ОСОБА_1 . Заяви про приєднання №1093855/071016 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) 07 жовтня 2016 року відповідачу ОСОБА_1 наданий кредитний ліміт за платіжною карткою в сумі 20000,00 грн. зі сплатою 28% річних строком кредитування 36 місяців.

Згідно п.3.1 Заяви про приєднання шляхом підписання цієї Заяви клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання, розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua, та укладає з Банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку (а.с.12 зворот).

Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, долучений до матеріалів справи (а.с.15-21), не містить підпису відповідача ОСОБА_1 .

За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим згідно з наданим банком розрахунком, станом на 11 липня 2019 року у нього перед Банком виникла заборгованість в сумі 28265,92 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 19972,14 грн.; заборгованості по відсоткам 6706,86 грн.; комісії 6,00 грн.; пені 1446,67 грн.; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 4,17 грн.; розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 130,08 грн.,

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ощадбанк»).

Оскільки умови договору приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У Заяві про приєднання позичальника від 07 жовтня 2016 року, підписаній сторонами, вказано кредитний ліміт 20000,00 грн., 28% річних за користування кредитними коштами, проте відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі крім заборгованості за кредитом, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також комісію та пеню.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07 жовтня 2016 року, посилався на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання, розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua.

У Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначена в тому числі відповідальність сторін, зокрема пеня за кожен день прострочення кредиту.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву про приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (провадження №14-131 цс19) зазначила, що наявність у справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який міститься в матеріалах даної справи, не визнавався відповідачем та не містить його підпису, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07 жовтня 2016 року шляхом підписання Заяви про приєднання. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді всі істотні умови договору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем за кредитним договором, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, процентами, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Проте стягнення комісії та пені в Заяві про приєднання не передбачено, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема доказів укладення договору приєднання між сторонами, яким би визначались умови нарахування пені та комісії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором від 07 жовтня 2016 року в сумі 26813,25 грн., яка складається із заборгованості по кредиту 19972,14 грн.; заборгованості по відсоткам 6706,86 грн.; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 4,17 грн.; розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 130,08 грн., та понесені судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1822,27 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 611, 629, 1049, 1050 ЦК України, 3, 4, 11-13, 19, 128 ч.11, 223 ч.4, 247 ч.2, 259, 263, 265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації якого: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», яке знаходиться за адресою: 69063, м.Запоріжжя, пр.Соборний,48, р/р № НОМЕР_2 , МФО 313957, , борг згідно з Заявою про приєднання від 07 жовтня 2016 року до Договору комплексного банківського обслуговування в сумі 26813 (двадцять шість тисяч вісімсот тринадцять) гривень 25 копійок, 1822 (одну тисячу вісімсот двадцять дві) гривні 27 копійок судового збору, а всього стягнути 28635 (двадцять вісім тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень 52 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Пологівський районний суд Запорізької області до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію заочного рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Суддя: Кацаренко І. О.