____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/6366/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Літвінової І.А.

секретар суду - Молодов В.С. ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи цивільну справу № 947/28011/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову посилається на те, що 19.09.1980 року нею був придбаний будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу. 08.04.1981 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , а 16.03.2009 року відповідач був зареєстрований у її будинку. Сімейні відносини між сторонами не склалися, тому з 2012 року відповідач не проживає з позивачем у її будинку. Перешкод у користуванні будинком ОСОБА_1 відповідачу не чинила. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утримані будинку участі не приймає, особистих речей відповідача в будинку не має. Факт реєстрації у будинку відповідача порушує право позивача, як власника майна на вільне розпорядження і користування своєю власністю. Тому ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з відповідним позовом.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження у цивільній справі № 947/28011/19. Розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Учасникам справи встановлено строк вчинення процесуальних дій.

У встановлений судом строк з боку відповідача ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшла заява про визнання позову та про розгляд справу без його участі (вхід. №62962).

У відповідності до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 не суперечить закону.

У відповідності до частини третьої статті 13, частини другої статті 49, частини першої статті 206 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (провадження у справі).

Враховуючи наведене, за результатами розгляду цивільної справи № 947/28011/19 суд приймає визнання позову відповідачем та задовольняє вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В ході розгляду справи суд встановив, що на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 19.09.1980 року, посвідченого державним нотаріусом Одеського нотаріального архіву Романовою В.В. (зареєстрований в реєстрі за № 2-52), замість втраченого, будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджено: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; об`єкт нерухомого майна: житловий будинок; адреса: АДРЕСА_1 ; номер запису про право власності: 24750622; дата та час державної реєстрації: 05.02.2018 14:15:47; підстава виникнення права власності; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 30.01.2018, видавник: ТОВ «БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС»; форма власності: приватна; розмір частки 1/1; власник: ОСОБА_1 .

Актом про не проживання від 01.11.2019 року за підписами голови СОН «ЧУБАЇВКА» та секретаря ОСОБА_4 підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_1 не проживає з 2012 року по теперішній час, його речей за даною адресою не знаходиться.

Витягом з домової книги № 928, виданим адміністрацією СОН «ЧУБАЇВКА» підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, з 16 березня 2009 року значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , в графі «родинне відношення» значиться запис: «чоловік».

Заявою про розірвання шлюбу, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крикливою О.М., підтверджена справжність підпису ОСОБА_2 під згодою на розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

Крім іншого, в матеріалах справи наявна нотаріальна заява ОСОБА_2 , якою він просить зняти його з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Справжність підпису ОСОБА_2 засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крикливою О.М.

За положеннями частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи не можуть бути підставою для обмеження прав і свобод передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Позивач просить захистити її право вільно володіти своїм майном та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування. Відповідач зі свого боку позовні вимоги ОСОБА_1 визнав.

У статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до абзацу 6 статті 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи в житлі за певною адресою.

Згідно зі статтею 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Закон України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. (Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012р.).

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При викладених обставинах суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 317, 319, 391, 405 ЦК України, статтями 76-81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВІРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт: серія НОМЕР_1 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 27.11.1998 року; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на прав власності ОСОБА_1 (паспорт: серія НОМЕР_3 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 22.05.2008 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Днем складення повного рішення є 16.12.2019 року.

Суддя Літвінова І. А.