Провадження № 4-с/761/353/2018
У Х В А Л А

Іменем України

11 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Грицик В.Л.,

за участю представника скаржника: Стоян М.М.,

представника Акціонерного товариства

Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.

(Dogus Insaat ve Tigaret A.S.): Ільяшова О.В.,

державного виконавця: Нідченко Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», заінтересовані особи: Акціонерне товариство Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Tigaret A.S.), Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2018 року до суду надійшла зазначена скарга.

У вимогах скарги скаржник просить: визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитра Євгеновича щодо розгляду заяви Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про закінчення виконавчого провадження №57254657; зобов'язати Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитра Євгеновича розглянути заяву Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про закінчення виконавчого провадження №57254657 у встановлені законом строки; зобов'язати Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитра Євгеновича винести постанову про закінчення виконавчого провадження №57254657.

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитра Євгенович перебуває виконавче провадження №57254657 про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Tigaret A.S.) коштів.

20.11.2018 року через канцелярію Міністерства юстиції України представник заявника подав заяву про закінчення виконавчого провадження №57254657 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» так як ухвала суду на підставі якої видано виконавчий документ скасована судом.

Як зазначає заявник, всупереч вимогам зазначеної статті державний виконавець станом на 27.11.2018 року не розглянув заяву та не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги скарги частково, оскільки державний виконавець розглянув заяву та надав відповідь на заяву та просила її задовольнити в частині визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Представник Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Tigaret A.S.) в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги так як відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги на тій підставі, що згідно поданої заяви були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження так як апеляційний перегляд ухвали тривав та ухвала не набрала законної сили, а тому він не мав законом передбачених підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 2 та 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає права та обов'язки державного виконавця.

Як встановлено в судовому засіданні, в серпні 2015 року до суду надійшло клопотання Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S.), заінтересована особа: Державне територіальне-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» про надання дозволу на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2015 року було задоволено зазначене клопотання та надано дозвіл на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ.

Ухвала набрала законної сили.

На підставі зазначеної ухвали 03.02.2017 року було видано виконавчий лист №761/22804/15-ц.

Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» звернулась до суду із заявою про перегляд за ново виявленими обставинами ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 17.09.2015 року, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 27.04.2018 року скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 17.09.2015 року по справі за клопотанням Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S.), заінтересована особа: Державне територіальне-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» про надання дозволу напримусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ - задоволено, скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2015 року за клопотанням представника Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S.) Ільяшова Олега про надання дозволу на примусове виконання в Україні Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ про стягнення заборгованості.В задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S.) Ільяшова Олега про надання дозволу на примусове виконання в Україні Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ про стягнення заборгованості - відмовлено .

16.10.2018 року Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович відкрив виконавче провадження №57254657 з примусового виконання виконавчого листа №761/22804/15-ц.

20.11.2018 року через канцелярію Міністерства юстиції України Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» подало заяву про закінчення виконавчого провадження №57254657 обгрунтовуючи її тим, що ухвала Шевченківського районного суду м.Києва на підставі якої надано дозвіл на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ скасована ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 27.04.2018 року та відмовлено у наданні дозволу на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ.

Водночас в заяві зазначено, що на даний час ухвала Шевченківського районного суду м.Києва від 27.04.2018 року оскаржена в апеляційному порядку та наступне судове засідання призначене на 04.12.2018 року. З врахуванням зазначеного, представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» вважає, що виконавчий лист виданий Шевченківським районним судом м.Києва не підлягає примусовому виконанню, а виконавче провадження №57254657 з його примусового виконання підлягає закінченню.

До заяви, як вбачається, додавалась роздруківка ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 27.04.2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 28.11.2018 року зазначена заява була передана державному виконавцю.

Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначає підстави закінчення виконавчого провадження.

Зокрема згідно з пунктом 5 частини 1 статті 39 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню, у випадку скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

На вказану заяву державний виконавець надав відповідь листом від 10.12.2018 року в якій зазначив, що відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження так як ухвала Шевченківського районного суду м.Києва від 27.04.2018 року не набрала законної сили.

Як пояснив в судовому засіданні державний виконавець, вказана відповідь була направлена засобами поштового зв'язку та представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» 18.12.2018 року отримала копію відповіді, що підтверджується її підписом на листі.

Отже, як вбачається, на час звернення представника Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» із заявою про закінчення виконавчого провадження, ухвала суду від 27.04.2018 року не набрала законної сили, а тому відсутні законом передбачені підстави для закінчення виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено строки винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, проте суд вважає, що дії державного виконавця відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», так як вказаним Законом не врегульовано строки надання відповіді на звернення, якщо державний виконавець не вбачає підстав для закінчення виконавчого провадження.

Крім того, враховуючи, що постановою Київського апеляційного суду від 04.12.2018 року скасована ухвала суду від 27.04.2018 року, на даний час відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено порушення Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитром Євгеновичем вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку що відсутні підстави для задоволення заявлених вимог скарги.

В судовому засіданні представник Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Tigaret A.S.) подав заяву про застосування на підставі статтей 44 та 148 ЦПК України про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» в дохід державного бюджету штрафу у сумі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заява обгрунтована тим, що на даний час до Шевченківського районного суду м.Києва подано представником Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» біля 6 однакових скарг до одних і тих же сторін. Як зазначає заявник, представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», яка є адвокатом, не дотримуючись адвокатської етики, має на меті лише злісне затягування та перешкоджання законному виконанню судових рішень як міжнародних так і українських судів таким чином зловживає своїми процесуальними правами.

На підтвердження заяви представник надав перелік справ, які подані до Шевченківського районного суду м.Києва.

Представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» заперечила проти задоволення заяви так як скарги подані щодо різного предмету, хоча і дійсно стосуються одного виконавчого провадження.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович у вирішенні заяви поклався на розсуд суду так як він не має копій скарг з яких можна зробити висновок, що вони подані з одних і тих же підстав.

Вислухавши сторони, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представника Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (DogusInsaatveTigaretA.S.) за таких підстав.

Як передбачено ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4 ст. 44 ЦПК України).

У відповідності до положень статті 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Одним із видів заходів процесуального примусу у відповідності до ст. 144 ЦПК України є штраф.

Згідно із ст.148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Представник Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Tigaret A.S.) в заяві зазначив, що представником Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» подано 6 практично однакових скарг до одних і тих же сторін. Проте представник не надав суду копій скарг з яких суд міг встановити підстави та предмет скарги. А тому, враховуючи що діючим законодавством передбачено право особи звернутись до суду із скаргою, якщо вона вважає, що державним виконавцем порушені норми Закону України «Про виконавче провадження», судом не встановлено, що скарги є ідентичними та подані з того ж предмету і з тих же підстав, тому суд позбавлений можливості встановити зловживання правами Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» та відповідно не вбачає підстав для задоволення заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.44, 148, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», заінтересовані особи: Акціонерне товариство Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Tigaret A.S.), Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії - відхилити.

Відмовити в задоволенні заяви представника Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Tigaret A.S.) про вжиття заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами представником Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повний текстухвали суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 16 січня 2019 року

СУДДЯ: Н.Г.Притула