У Х В А Л А

02 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 629/5230/16-ц

провадження № 61-18549ск19

Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія», яка підписана адвокатом Євстаф`євою Оленою Вікторівною на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівське хлібоприймальне підприємство», правонаступником якого є сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія», про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівське хлібоприймальне підприємство» (далі - ТОВ «ЛХП») про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії I-XP № 073322 від 19 лютого 2003 року належить земельна ділянка площею 8,5503 га, кадастровий номер :02:000:0177, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миколаївської сільської ради.

Також позивачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЯД № 054471 від 31 жовтня 2007 року, належить земельна ділянка площею 7,7610 га, кадастровий номер :03:000:0079, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миколаївської сільської ради.

01 січня 2007 року між ОСОБА_1 та приватно-орендним сільськогосподарським підприємством ім. Щорса укладено договір оренди земельної ділянки :02:000:0177 за номером 168, зареєстрований в Державному реєстрі земель 03 серпня 2007 року.

01 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ПОСП ім. Щорса укладено договір оренди земельної ділянки :03:000:0079 за номером 224, зареєстрований в Державному реєстрі земель 07 травня 2009 року.

Вказані договори оренди укладені на 25 років та діють до 31 грудня 2032 року. Пунктом 15 договорів встановлено умову збереження стану об`єкта оренди - заборону застосування дій, що призводять до зниження родючості земельних ділянок.

Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством ім. Щорса припинило свою діяльність, правонаступником є ТОВ «Лозівське хлібоприймальне підприємство».

Відповідач порушує вимоги п. 15 договорів оренди №№ 168 та 224, що полягає в засіванні з 2009 року земельних ділянок :02:000:0177 та :03:000:0079 лише соняшником та озимою пшеницею, що призвело до виснаження земель та істотного погіршення родючості ґрунту. Дане порушення є підставою для розірвання зазначених договорів оренди.

Зважаючи на зазначене, просив суд, з урахуванням уточнень, розірвати укладені між ОСОБА_1 та ПОСП ім. Щорса, правонаступником якого є ТОВ «ЛХП», договори оренди земель №№ 168 та 224 від 01 січня 2007 року та від 01 січня 2008 року, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 березня 2019 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача ТОВ «Лозівське хлібоприймальне підприємство» - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія» .

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2019 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договори оренди земельних ділянок №№ 168 та 224, укладені між ОСОБА_1 та ПОСП ім. Щорса, правонаступником якого є СТОВ «Мрія».

Стягнуто з ТОВ «Мрія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,21 грн., витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 18 513,51 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд виходив з того, що орендар порушив умови відповідних договорів оренди земельних ділянок, що призвело до пошкодження об`єкта оренди, а саме істотного погіршення родючості ґрунту та порушення режиму використання земельних ділянок, зважаючи на що, наявні правові підстави, передбачені Законом України «Про оренду землі», для розірвання договорів оренди землі.

Суди посилались на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 541/555/16-ц, відповідно до якої у разі порушення відповідачем допустимих нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах, що призводить до виснаження ґрунтів внаслідок ґрунтовтоми та порушення режиму їх використання, наявні правові підстави для розірвання оспорюваних договорів оренди.

Також висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справах №№ 6-1998цс15, 6-1980цс15, відповідно до якої земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

09 жовтня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія», яка підписана адвокатом Євстаф`євою Оленою Вікторівною на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року, у якій скаржник просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій про ухваленні оскаржуваних судових рішень порушено норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам по справі. Та те, що позивачем на підтвердження позовних вимог не надано належних та допустимих доказів.

Вказує, що судами не взято до уваги надані відповідачем письмові докази, що свідчать про здійснення дій, направлених на збереження корисних властивостей ґрунту та підтвердження родючості землі. Висновки суду, що надані відповідачем письмові докази не містять відомості про земельні ділянки :03:000:0079 та :02:000:0177, а містять відомості лише про поля, без визначення їх складових, не відповідають дійсності, оскільки номера земельних ділянок, зазначених в актах, співпадають з номерами земельних ділянок згідно укладених між сторонами договорів.

Вважає, що умовами договорів оренди №№ 168 та 224 не передбачено можливості їх розірвання з підстави погіршення стану родючості земельних ділянок. Даний факт не є підставою для розірвання договорів оренди. Репрезентативність результатів експертизи, проведеної у 2017 році, недостатня для того аби вважати її такою, що об`єктивно і у повній мірі відображає дійсний стан агрохімічних показників ґрунту. Також суд першої інстанції хибно визнав встановленим факт використання орендованих земельних ділянок :02:000:0177 та :03:000:0079 способами, які суперечать екологічним вимогам.

Також, скаржник зазначав, що під час порушення комплексної комісійної судової інженерно-екологічної та ґрунтознавчої експертизи, апеляційним судом не взято до уваги порушення процедури відбору ґрунту для проведення експертизи та наявність сумнівів у правильності висновків експертизи.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, справи які (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), є справи, які фактично можна поділити на справи: у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; та справи незначної складності, які визначені судом малозначними, у тому числі малозначні в силу закону з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в цій справі є вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки, та відповідно до п. 8 статті 176 ЦПК України ціна позову якої складає суму 112 911, 70 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 1921 грн =191 200 грн.), а тому в цій частині справа є малозначною в силу закону.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія», яка підписана адвокатом Євстаф`євою Оленою Вікторівною на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівське хлібоприймальне підприємство», правонаступником якого є сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко