Провадження № 22-ц/801/298/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 рокуСправа № 127/30606/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Зайцева А.Ю., Ковальчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року про повернення позовної заяви, постановлену суддею Ан О.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, оскільки позивачем на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху була подана уточнена позовна заява, якою недоліки були усунуті в повному обсязі, а тому суд повертаючи позов позбавив позивача права на судовий захист.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Згідно частини другої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема в пункті 6 (повернення заяви позивачеві) частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши у відповідності до ст. 367 ЦПК України законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, в якому просить: встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 1992 року по вересень 2018 року однією сім'єю без шлюбу; визнати спільною сумісною власністю сторін майно (дві квартири, гараж, автомобіль) та грошові кошти, які знаходяться у третіх осіб; визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1, а також на 1/2 квартири АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя вимоги на стягнення 1/2 грошових коштів, що становить 5608,22 дол. США, що еквівалентно 311704 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 168428 грн. у порядку грошової компенсації за різницю в долях розподілу нерухомого та рухомого майна подружжя (а.с.2-10).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху з тих підстав, що пред'являючи позов до суду позивач заявляє позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно. Згідно позовної заяви вона висуває підстави визнання за нею права власності на майно - поділ майна, проте таких позовних вимог не висуває, обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначає, доказів не додає (а.с.18).

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_3 подала уточнену позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та визнання права власності на майно, в пункті третьому резолютивної частини якого також просить поділити майно, яке являється спільною сумісною власністю подружжя, а в мотивувальній частині уточненої позовної заяви додатково наводить обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги в частині поділу нерухомого та рухомого майна. При цьому в уточненій позовній заяві ОСОБА_3 посилається на докази, які вже були долучені до первісної позовної заяви (а.с.21-28).

Повертаючи ухвалою суду від 18 грудня 2018 року позовну заяву, суд виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви та не виконано вимоги ухвали суду від 26 листопада 2018 року. Зокрема, позивач не висуває позовних вимог про поділ майна, при цьому висуває вказану підставу визнання за нею права власності на майно, обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначає, доказів не додає.

Проте, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом передбачено також п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Позовна заява за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Суд першої інстанції в ухвалі про повернення позовної заяви вказав, що на момент постановлення такої ухвали вимоги ухвали суду від 26 листопада 2018 року не виконані.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутня ухвала суду від 26 листопада 2018 року. Постановлена судом ухвала від 18 грудня 2018 року про повернення позовної заяви не обґрунтована, мотиви ухвали такі самі, як в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_3, окрім позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно, зазначила вимогу про поділ майна подружжя та у прохальній частині просить здійснити поділ майна, яке є спільною власністю сторін, зазначивши способи такого поділу.

Тобто долучена до матеріалів справи уточнена позовна заява є такою, що повністю усуває недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2018 року.

У п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України зазначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У частині третій вказаної статті зазначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд першої інстанції як на підставу для залишення позовної заяви без руху чи її повернення не може посилатися на обставини, які можуть бути вирішені на інших стадіях цивільного процесу, зокрема, на стадії підготовчого провадження.

Також в ухвалі зазначено, що позивач не зазначає обставини, якими обґрунтовує свої вимоги та не надає докази.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Зі змісту позовної заяви видно, що позивач зазначив обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також зазначив докази, якими ці обставини підтверджуються та долучив їх до позовної заяви.

За таких обставин, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_3, оскільки її уточнена позовна заява відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді А.Ю. Зайцев

О.В. Ковальчук