ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року

м.Суми

Справа №592/11268/18

Номер провадження 22-ц/816/324/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собина О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чуяшенка Дмитра Олександровича

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент - Банк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2018 року в складі судді Фоменко І.М., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складений 05 листопада 2018 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент - Банк» про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

14 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі АТ «Акцент-Банк») про припинення нарахування процентів, комісії та пені по угоді № SAMABWFC3 від 27 січня 2017 року до закінчення особливого періоду в Україні, зобов`язання списати нараховані проценти, комісії та пеню, а також зобов`язання зарахувати проценти, комісії та пеню, сплачені з 27 січня 2017 року у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що у період проходження військової служби з 24 квітня 2015 року по 14 травня 2017 року за контрактом він уклав з відповідачем угоду № SAMABWFC3 від 27 січня 2017 року, на підставі якої банк відкрив ОСОБА_1 кредитний рахунок. Під час військової служби він отримав травми та став інвалідом другої групи. Вказує, що користувався кредитними коштами, проте банк у порушення вимог ст. 14 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ст. 1 Закону України Про оборону України, ст.ст. 10, 21 Закону України Про захист прав споживачів нараховував проценти, комісії та пеню за користування кредитними коштами.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано АТ Акцент-Банк припинити нарахування ОСОБА_1 процентних платежів (процентів, комісій) та штрафних санкцій (пені) по угоді №SAMABWFC3 від 27 січня 2017 року до закінчення особливого періоду в Україні, визначеного Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зобов`язано АТ Акцент-Банк здійснити списання нарахованих процентних платежів (процентів, комісій) та штрафних санкцій (пені) по угоді №SAMABWFC3 від 27 січня 2017 року.

Зобов`язано АТ Акцент-Банк здійснити зарахування сплачених ОСОБА_1 починаючи з 27 січня 2017 року процентних платежів (процентів, комісій) та штрафних санкцій (пені) по угоді №SAMABWFC3 від 27 січня 2017 року в рахунок погашення тіла кредиту.

Стягнуто з АТ Акцент-Банк на користь держави судовий збір у розмірі 2112 грн.

АТ Акцент-Банк з вказаним рішенням суду не погодилось і, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Свої вимоги заявник апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд дійшов помилкового висновку про те, що оскільки позивач під час проходження військової служби отримав травми і став інвалідом другої групи, тому на нього після закінчення військової служби поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, на думку заявника апеляційної скарги, встановлені законом пільги поширювались на позивача лише у період проходження ним військової служби.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Чуяшенко Д.О. просять оскаржуване судове рішення залишити без змін, а скаргу банку без задоволення. При цьому вказують, що дійсно з 14 травня 2017 року позивача було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я у зв`язку з отриманням травми під час проходження служби. Однак, оскільки позивач є учасником бойових дій та інвалідом війни, тому на відповідача продовжують розповсюджуватись встановлені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заборони щодо нарахування процентів, комісії та пені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Чуяшенка Д.О. про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що 27 січня 2017 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ Акцент-Банк (а.с. 34).

З виписки по кредитній картці ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 01 січня 2017 року по 09 жовтня 2018 року вбачається, що у день підписання анкети-заяви позичальнику було встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000 грн., який 07 лютого 2017 року було збільшено до 45000 грн., а 13 квітня 2017 року кредитний ліміт встановлено на рівні 44010 грн (а.с. 35).

Починаючи з 29 січня 2017 року ОСОБА_1 використовував кредитні кошти банку. Станом на 01 серпня 2018 року позивач має заборгованість зі сплати банку комісії на загальну суму 1744 грн 04 коп. Крім того, загальна сума боргу по кредиту, у яку увійшли борг по пені, борг по процентам за користування кредитом та борг по тілу кредиту, складає 106950, грн 69 коп.

З вказаної вище виписки по кредитній картці також вбачається, що АТ Акцент-Банк здійснювало списання процентів за користування кредитними коштами ОСОБА_1 , як військовослужбовцю, а саме:

- 30 березня 2017 року списано процентів за кредитом на суму 1179 грн. 91 коп.;

- 03 травня 2017 року банк списав проценти у сумі 1699 грн. 79 коп.

Як зазначено у відзиві АТ Акцент-Банк на позовну заяву, банк не нараховував проценти та штрафні санкції за час перебування ОСОБА_1 в зоні проведення АТО з 31 січня 2017 року по 07 березня 2017 року, проте починаючи з 08 березня 2017 року банк продовжив нарахування процентів та штрафних санкцій (а.с. 33).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 у період з 24 квітня 2015 року по 14 травня 2017 року проходив дійсну військову службу, з якої був звільнений у запас за станом здоров`я (а.с. 5, 20, 21-22).

ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО на території Донецької та Луганської областей у період з 12 липня 2015 року по 27 вересня 2015 року, з 22 лютого 2016 року по 17 травня 2016 року, з 13 червня 2016 року по 19 липня 2016 року, з 20 вересня 2016 року по 31 жовтня 2016 року та з 31 січня 2017 року по 07 березня 2017 року (а.с. 6).

30 червня 2016 року, тобто під час проходження військової служби, ОСОБА_1 отримав травму, внаслідок чого йому було встановлено другу групу інвалідності та він є інвалідом війни (а.с. 7, 8, 9, 10).

20 червня 2018 року позивач звертався до банку із заявою про зупинення нарахування процентів за кредитом з моменту звільнення зі складу Збройних Сил України у зв`язку з тим, що він є інвалідом війни, не працює, постійно перебуває на лікуванні, однак відповідач відмовив у задоволенні заяви (а.с. 11, 12).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що 27 січня 2017 року між сторонами був укладений кредитний договір і за його умовами ОСОБА_1 мав обов`язок повернути банку кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними. Водночас, оскільки на АТ Акцент-Банк розповсюджується передбачена п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заборона з початку особливого періоду нараховувати проценти за користування ОСОБА_1 кредитними коштами, а також неустойку, тому, суд вимоги позивача задовольнив у повному обсязі.

З такими висновками суду колегія суддів повністю погоджується, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Факт використання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується випискою по кредитній картці № НОМЕР_1 за період з 01 січня 2017 року по 09 жовтня 2018 року.

Крім того, про наявність між сторонами кредитних правовідносин сторони не заперечують.

Як зазначалось вище, позивач у період з 24 квітня 2015 року по 14 травня 2017 року проходив дійсну військову службу, з якої був звільнений у запас за станом здоров`я. Крім того, у періоди з 12 липня 2015 року по 27 вересня 2015 року, з 22 лютого 2016 року по 17 травня 2016 року, з 13 червня 2016 року по 19 липня 2016 року, з 20 вересня 2016 року по 31 жовтня 2016 року та з 31 січня 2017 року по 07 березня 2017 року ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.

Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, яка діяла станом на день укладення кредитного договору, тобто 27 січня 2017 року, банки не мали права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Позивач належним чином повідомив банк про те, що він є військовослужбовцем та має встановлені законом пільги стосовно нарахування процентів, комісій та пені за кредитним договором. Зазначену обставину відповідач не оспорює.

Таким чином, відносно ОСОБА_1 , який з 24 квітня 2015 року був призваний на військову службу під час мобілізації, а з 12 липня 2015 року продовжив військову службу за контрактом, особливий період діє з 24 квітня 2015 року і продовжує діяти на момент розгляду даної справи, тобто станом на 24 січня 2019 року, тому для відповідача діє передбачена п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заборона нараховувати позивачу проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції за невиконання кредитних зобов`язань.

Проте, як вірно встановив суд першої інстанції, позивач продовжував нараховувати проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції за несвоєчасне повернення коштів і під час дії особливого періоду, коли відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» діяли відповідні заборони.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про те, що після звільнення ОСОБА_1 в запас у зв`язку з отриманням ним травми під час проходження військової служби на відповідача продовжила розповсюджуватися дія п. 15 ст. 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей дія цього Закону, зокрема і п. 15 ст. 14, поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

30 червня 2016 року під час бойового чергування в зоні проведення АТО поблизу с. Троїцьке ОСОБА_1 потрапив під мінометний обстріл та одержав мінно-вибухову травму 34МТ, струс головного мозку, акубаротравму (а.с. 7). Внаслідок вказаних травм позивач отримав другу групу інвалідності через захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 8), тобто є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни та учасників бойових дій (а.с. 9, 10).

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про те, що п. 15 ст. 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей на спірні правовідносини не розповсюджується, не ґрунтується на нормах права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент - Банк» залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 25 січня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

Т. А. Левченко