КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/665/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Волошин В.О.

Унікальний №761/6961/13-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Левенця Б.Б.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року у справі за скаргою Державного архіву м. Києва на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурли Віталія Едуардовича, ОСОБА_2, виконуючого обов'язки керівника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко Інни Анатоліївни, директора Департаменту державної виконавчої служби Поліщука Дмитра Владиславовича, заінтересована особа: ОСОБА_5 про поновлення строку для подання скарги, визнання неправомірними рішень, скасування постанов державних виконавців,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року Державний архів м. Києва звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурли Віталія Едуардовича, ОСОБА_2, виконуючого обов'язки керівника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко Інни Анатоліївни, директора Департаменту державної виконавчої служби Поліщука Дмитра Владиславовича, заінтересована особа: ОСОБА_5 про поновлення строку для подання скарги, визнання неправомірними рішень, скасування постанов державних виконавців.

Просив поновити строк на подання скарги на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві) Бурли В.Е. та ОСОБА_2, керівника Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Ярмоленко І.А. та керівника Департаменту ДВС Поліщука Д.В., в зв'язку з поважними причинами пропуску строку для подання скарги; визнати неправомірними рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Бурли В.Е. при винесені постанови від 30 квітня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №47424868 і не відновлення вже існуючого виконавчого провадження №43499283; визнати неправомірними рішення та дії державного виконавця Берікової С.Н. при винесені постанови від 16 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню №47424868; визнати неправомірною бездіяльність керівника Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Ярмоленко І.А. у залишенні без розгляду скарги Державного архіву м. Києві від 09 серпня 2016 року та втрати оригіналу виконавчого листа №761/6961/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 26 вересня 2013 року; визнати неправомірними дії керівника Департаменту ДВС Поліщука Д.В. при залишенні без реагування на звернення про порушення працівниками ДВС Закону України «Про виконавче провадження»; відновити виконавче провадження №43499283, скасувавши постанови державних виконавців Бурли В.Е. від 30 квітня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №47424868 та ОСОБА_2 від 16 червня 2017 року про закінчення виконавчого провадження №47424868 та повернення виконавчого документа стягувачу.

В обґрунтування скарги посилався на те, що 29 травня 2014 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Бурла В.Е. було відкрито виконавче провадження №43499283 на підставі виконавчого листа №761/6961/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 26 вересня 2013 року.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 21 листопада 2014 року виконавче провадження №43499283 було закінчено на підставі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, копія якої стягувачу не направлялась. У зв'язку з чим стягувачем було направлено скаргу на дії державного виконавця до керівника Державної виконавчої служби.

В ході перевірки було встановлено, що направлення виконавчого листа було здійснено до Першого Малинівського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за місцем реєстрації боржника ОСОБА_5

Проте 09 лютого 2015 року виконавчий лист разом з постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження було повернуто назад до Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, оскільки місце дислокації боржника територіально відносить до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Дані відомості були повідомлені стягувачу листом від 23 квітня 2015 року.

30 квітня 2015 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Бурла В.Е. без письмової заяви стягувача було винесено постанову про відкриття нового виконавчого провадження за №47424868, без відновлення вже існуючого виконавчого провадження №43499283.

09 серпня 2016 року стягувачем було отримано постанову державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Бекірової С.Н. від 16 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом виконавчого листа в рамках виконавчого провадження №47424868.

16 серпня 2016 року стягувач звернувся до начальника Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві зі скаргою на дії державного виконавця та просив скасувати постанову від 16 червня 2016 року. Додатком до даної скарги був оригінал виконавчого листа №761/6961/13-ц.

Стягувач тричі звертався до департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України з метою з'ясування результатів розгляду його попередньої скарги та перевірки законності дій державних виконавців. Проте надані виконавчою службою відповіді будь-якої оцінки наведеним обставинам та діям не містили, постанови скасовано не було, а оригінал направленого виконавчого листа було втрачено.

Рішення суду залишається не виконаним, чим завдано стягувачу значні збитки.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року скаргу задоволено частково, поновлено Державному архіву м. Києва строк на подання скарги на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурли В.Е., БекіровоїС.Н., виконуючого обов'язки керівника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ярмоленко І.А., директора Департаменту державної виконавчої служби Поліщука Д.В., заінтересована особа: ОСОБА_5 про поновлення строку для подання скарги, визнання неправомірними рішень, скасування постанов державних виконавців; визнано рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Бурли В.Е. при винесенні постанови від 30 квітня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №47424868 і не відновлення вже існуючого виконавчого провадження № 43499283 - неправомірними; визнано рішення та дії державного виконавця Бекірової С.Н. при винесенні постанови від 16 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню №47424868 - неправомірними; визнано бездіяльність в.о. керівника Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Ярмоленко І.А., яка полягає у залишенні без розгляду скарги Державного архіву м. Києва від 09 серпня 2016 року та втраті оригіналу виконавчого листа №761/6961/13-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 26 вересня 2013р. - неправомірною; визнано дії керівника Департаменту ДВС Поліщука Д.В. при залишенні без реагування на звернення про порушення працівниками ДВС Закону України «Про виконавче провадження» - неправомірними; скасовано постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бурли В.Е. від 30 квітня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №47424868 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва № 761/6961/13-ц від 26 вересня 2013 року; скасовано постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бекірової С.Н. від 16 червня 2017 року про закінчення виконавчого провадження №47424868 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва №761/6961/13-ц від 26 вересня 2013 року та повернення виконавчого документа стягувачу; відновлено виконавче провадження №43499283 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва № 761/6961/13-ц від 26 вересня 2013 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, 13 вересня 2018 року, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та в задоволенні скарги відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилався на те, що чинним законодавством встановлений обов'язок по розгляду органом державної влади звернень громадян з дотриманням певної процедури в межах їх повноважень.

Одержаний Міністерством юстиції України лист від 01 листопада 2016 року №068/05-22/1360 щодо виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2013 року №761/6961/13-ц.

Виходячи зі змісту листа, на підставі положень Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №26/5 від 18 березня 2004 року, він був переданий для подальшого розгляду до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Листом від 11 листопада 2016 року лист від 01 листопада 2016 року було направлено до Головного територіального управління юстиції у м. Києві для вирішення питання по суті, з зобов'язанням проінформувати заявника про результати розгляду.

12 грудня 2016 року Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві було направлено лист на адресу заявника про хід виконавчих дій та повідомлено про направлення відповідей на попередні звернення.

За результатами розгляду листа від 14 лютого 2017 року №068/05-22/251 заявнику було надано відповідь про хід виконання провадження, повідомлено про неможливість притягнення до відповідальності посадової особи, стосовно якої порушено питання у зверненні та роз'яснено порядок оскарження дій органів державної виконавчої служби.

Відповідь на звернення стягувача була надана в рамках Закону України «Про звернення громадян».

Зміст наданої відповіді виходячи з положень Закону України «Про звернення громадян» та Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, є виключним дискретним повноваженням органу державної влади, втручання в які іншим суб'єктам владних повноважень заборонені.

Суб'єктивна оцінка особи, яка звернулась з відповідною заявою, не може впливати на зміст та правомірність наданої відповіді.

Зі змісту поданої скарги вбачається спроба примусити орган державної влади надати відповідь заздалегідь визначеного заявником змісту, що суперечить положенням чинного законодавства та може призвести до порушень законних прав та свобод людини і громадянина.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції взагалі не містить будь-якого посилання на норми, які були порушені посадовою особою Департаменту державної виконавчої служби, та призвели до визнання дій колишнього керівника департаменту ДВС Поліщука Д.В. неправомірними.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час, і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, присутнього представника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2013 року позов Державного архіву м. Києва ВО КМР (КМДА) до ОСОБА_5, ТОВ «Київжитлосвіт» про відшкодування шкоди та зобов'язання вчинити дії було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь Державного архіву м. Києва ВО КМР (КМДА) 4 177,02 грн.

21 серпня 2013 року рішення набрало законної сили і 26 вересня 2013 року Шевченківським районним судом було видано виконавчий лист по справі.

28 травня 2014 року уповноважений представник Державного архіву м. Києва ВО КМР (КМДА) звернувся з заявою про примусове виконання рішення суду до Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві.

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Бурла В.Е. від 29 травня 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП№43499283. (а.с.6)

21 листопада 2014 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Бурла В.Е. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№43499283 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого ДВС. (а.с.7)

09 лютого 2015 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з тим, що боржник ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що належить за дислокацією до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Того ж дня копія постанови разом з оригіналом виконавчого документа були направлені на адресу Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві. (а.с.10)

Постановою головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Бурла В.Е. від 30 квітня 2015 року було відкрито виконавче провадження ВП№47424868 з примусового виконання виконавчого листа №761/6961/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 26 вересня 2013 року, на підставі заяви стягувача про примусове виконання рішення суду від 30 квітня 2015 року. (а.с.11)

16 червня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бекіровою С.Н. було винесено постанову в рамках виконавчого провадження ВП №47424868 з примусового виконання виконавчого листа №761/6961/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 26 вересня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачу. (а.с.12-13)

Копія постанови разом з оригіналом виконавчого документа була отримана стягувачем 09 серпня 2016 року. (а.с.14)

17 серпня 2016 року стягувач направив на ім'я начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві скаргу на дії державного виконавця №068/05-22/1061 від 16 серпня 2016 року. (а.с.16-20)

Просив відновити виконавче провадження №47424868 щодо примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2013 року №761/6961/13-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь Державного архіву м. Києва 4 177,02 грн., скасувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану від 16 червня 2016 року; зобов'язати державного виконавця звернутися до БТІ м. Києва із запитом про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_5; зобов'язати державного виконавця звернутися до Шевченківського районного суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_5 за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду; зобов'язати державного виконавця звернутися до Шевченківського районного суду м. Києва з поданням про винесення ухвали про розшук боржника ОСОБА_5 з встановленням фактичного його місця перебування; зобов'язати державного виконавця здійснити опис рухомого майна (побутової техніки, меблів та інших речей) боржника ОСОБА_5 за адресою вказаною у виконавчому листі, а саме: квартирі АДРЕСА_2; зобов'язати державного виконавця здійснити заходи щодо вилучення готівки боржника, яка ним отримується як орендна плата від найму квартири АДРЕСА_2.

Листом В.о. начальника Шевченківського ВДВС м Київ ГТУЮ у м. Києві Ярмоленка І.А. від 30 серпня 2016 року №ДВ/21 було повідомлено стягувача про дії вчинені в ході примусового виконання виконавчого листа №761/6961/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 26 вересня 2013 року в рамках виконавчих проваджень №43499283 та №47424868, та констатовано, що постанови державного виконавця стягувачем не оскаржені, а виконавчий документ повторно до виконання не пред'явлений. (а.с.32-33)

01 листопада 2016 року стягувачем направлено на ім'я Голови Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про перевірку законності виконавчих проваджень №47424868 та №43499283, порушених та незаконно припинених ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. (а.с.21-23)

Листом заступника начальника Управління - начальника відділу розгляду звернень громадян та надання публічної інформації Управління розгляду звернень та організації роботи Попової С.Ф. №34341-0-33-16/20.4 від 11 листопада 2016 року лист Державного архіву м. Києва від 01 листопада 2016 року №068/05-22/1360 було направлено для розгляду за належністю до Головного територіального управління юстиції у м. Києві Управлінню державної виконавчої служби. (а.с.24)

14 лютого 2017 року стягувачем направлено на ім'я Голови Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України звернення щодо повторності проведення перевірки законності виконавчих проваджень №47424868 та №43499283, порушених та незаконно припинених ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. (а.с.27-28)

Згідно довідки Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві від 07 березня 2017 року виконавчий лист №761/6961/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 26 вересня 2013 року було втрачено в ході пересилки поштовими відправленнями та вважається втраченим. (а.с.29)

Листом начальника Шевченківського ВДВС м Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4 від 20 березня 2017 року №4940-0-33-17/20.4 було повідомлено стягувача про дії вчинені в ході примусового виконання виконавчого листа №761/6961/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 26 вересня 2013 року в рамках виконавчих проваджень №43499283 та №47424868, та роз'яснено порядок оскарження дій та рішень державного виконавця шляхом звернення до суду або безпосередньо до начальника відділу. (а.с.30-31)

Задовольняючи частково скаргу Державного архіву м. Києва суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем з моменту відкриття виконавчого провадження не було вчинено жодних виконавчих дій направлених на реальне виконання рішення суду, порушено розумні строки, відкрито декілька виконавчих проваджень за одним і тим самим виконавчим листом всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», чим порушено законні права та інтереси стягувача.

В.о. керівника Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві допущено бездіяльність через залишення без розгляду поданої стягувачем скарги та втрати оригіналу виконавчого документа.

Окремо зауважено, що наявні матеріали справи дають підстави дійти висновку про поважність причин пропуску Державним архівом м. Києва строку на звернення з відповідною скаргою до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам даної процесуальної норми.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Право на звернення до суду зі скаргою на рішення, дії та/або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, на момент звернення Державного архіву м. Києва до суду було закріплено у ст.383 ЦПК України.

Аналогічна норма міститься і в ст.447 ЦПК України в редакції 2017 року.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення останньої постанови) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції;

12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, державні виконавці Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві діяли не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Частинами 1, 3, 8 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення останньої постанови) встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до

вищестоящого органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

Колегія суддів вважає, що державні виконавці не в повному обсязі скористались правами, наданими їм Законом України «Про виконавче провадження» у процесі примусового виконання рішення суду, а В.о. начальника та начальник не надали належної оцінки викладеним в скарзі доводам, не провели відповідної перевірки у визначені строки, обмежившись констатацією неможливості притягнення державного виконавця Бекірової С.Н. до відповідальності у зв'язку зі звільненням.

Колегія суддів вважає, що всі вчинені державними виконавцями, В.о. начальника та начальником дії носять формальний характер без направленості на настання реальних наслідків по виконанню рішення суду.

Всі інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що пункту першого статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (справа Гарсіа Руїз проти Іспанії).

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, доводи апелянта необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 січня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

Б.Б. Левенець