Справа № 502/298/18
УХВАЛА

05 вересня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Манжос Н. В.,

за участю секретаря судового засідання Припас А. О.,

розглянувши заяву третьої сторони ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Кілійського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

03.09.2019 року до Кілійського районного суду Одеської області від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку квартири у розмірі 2/3 частини, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 .

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтував тим, що предметом спору по даній справі відповідно до розписки відповідача є квартира АДРЕСА_2 . Так відповідно до вищенаведеної боргової розписки виданої відповідачем ОСОБА_3 , позичаючи грошові кошти в сумі 839 482, 14 гривень у ОСОБА_2 , придбати за ці кошти майнові права за договором асоційованого членства, який міститься в матеріалах справи. За рішенням Малиновського районного суду від 31.10.2018 року дані майнові права було розділено між відповідачем та третьою стороною з самостійними вимогами. Таким чином, за відповідачем ОСОБА_3 , визнано 2/3 майнових прав на квартиру, розташовану в ЖК «Михайлівський городок», за адресою АДРЕСА_1 (будівельний номер 103), 1/3 майнових прав визнана за третьою стороною з самостійними вимогами ОСОБА_1 . На даний час квартира забудована, здана в експлуатацію, а сторонами оформлено право власності на свої частки. Однак після того, як були зняті обтяження які накладались під час розподілу майна у вигляді арешту, а позивачем та в ОСОБА_3 , було проведено реєстрацію речових прав на нерухоме майно, яке відбулось у третьої сторони з самостійними вимогами 30.07.2019 року. Відповідач ОСОБА_3 , звернулась до позивача через 18 днів з пропозицією продати вищенаведену квартиру, оскільки остання знайшла покупців через агентство нерухомості «Прем`єр», а квартира яка перебувала у спільній сумісній власності виявляється була виставлена на продаж без відома позивача майже рік тому. Розуміючи, що позивач має підтвердити вищенаведений факт, він погодився зустрітись з покупцями квартири в агентстві нерухомості.

Так, 21.08.2019 року ОСОБА_1 прийшов до вищенаведеного агентства разом зі своїм представником, в результаті чого між ним та агентством і відповідачем було укладено договір, в якому чітко визначено, що він та відповідач домовились з агентством нерухомості продати квартиру АДРЕСА_2 .

Маючи на руках підтвердження того, що відповідач намагається продати частку квартири, яка є предметом спору відповідно до виданої відповідачем розписки, остання все ж таки намагається реалізувати єдине майно, яке є у останньої, що є не припустимим. На питання представника ОСОБА_1 з приводу судового засідання, яке мало відбутись 22.08.2019 року відповідач заявила, що позивача в залі судового засідання не буде, а якщо він погодиться продати квартиру, то після продажу справа буде закрита. Для того щоб підтвердити вищенаведене, позивач до судового засідання 22.08.2019 року, відповідно до чеку «Укрпошти», направив клопотання про долучення доказів по справі, а саме: договір порученню, від 21.08.2019 року «Ф-10» та виписку з реєстру ФОП «Сватєєва», таким чином виправивши дане клопотання.

Також зазначив, що неповнолітні діти не мають іншого житла. Розуміючи, що він не вправі погоджуватись на продаж 2/3 вищенаведеної квартири, яка перебуває у праві власності відповідача, оскільки частка в даній квартири є предметом судового спору, ОСОБА_1 написав відповідного листа від 30.08.2019 року, який спрямував до ФОП « ОСОБА_4 » з повідомленням неможливості продажу вищенаведеного майна з посиланням на наявність судової справи.

Вказує, що вищенаведена частка квартири, що є у власності відповідача, без згоди позивача та третьої сторони з самостійними вимогами, може бути відчужена на користь третіх осіб, та у разі невжитгя заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, відповідачем на сьогоднішній день вже здійснено спробу відчуження вище наведеного майна, що підтверджується вищенаведеними обставинами.

На підставі вищезазначеного ОСОБА_1 просить суд, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку квартири у розмірі 2 АДРЕСА_3 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Розглянувши подану заяву та документи надані ОСОБА_1 , суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до роз`яснень, що надані в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою позовним вимогам.

У відповідності до ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Право на власність гарантоване ст. 41 Конституції України. Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 178073441 від 20.08.2019 року встановлено, що 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 .

З урахуванням фактичних даних про права і взаємини сторін, що містяться в позовних вимогах, слід обґрунтовано припустити, що невжиття заходів по забезпеченню позову може в майбутньому призвести до відчуження спірної квартири, а це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав та законних інтересів позивача.

Варто зазначити, що це судове рішення постановлено судом саме в силу наявності обґрунтованих підстав передбачати можливість порушення прав позивача в разі невжиття заходів забезпечення позову й воно не може свідчити про оцінку судом обставин по справі, оскільки вжиття таких заходів забезпечення позову не призводить до вирішення спору по суті, а законність та обґрунтованість заявлених по справі позовних вимог буде оцінена судом тільки по результатах повного, всебічного і об`єктивного розгляду в судовому засіданні всіх обставин справи.

Вжиті заходи мають бути застосовані за заявою позивача як мінімум до остаточного вирішення цього спору судом, або допоки наявність підстав для забезпечення позову не буде заперечена протилежною стороною. У зв`язку з цим суд роз`яснює стороні відповідача право звернутися із заявою про скасування вжитих судом заходів в разі наявності обґрунтованих підстав для таких процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 загальною площею 50, 8 кв. м., житловою площею 15, 9 кв. м., власником якої є ОСОБА_3 .

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але яка може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Кілійського районного суду Одеської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Кілійського районного суду Н. В. Манжос