ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1559/19 Справа № 206/3333/18 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О.П. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: державний виконавець Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Проник Єлизавета Олександрівна, Самарський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року до суду звернувся заявник ОСОБА_2 зі скаргою на дії державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що 16.02.2018 року державний виконавець Самарського ВДВС м. Дніпро ГТУЮ Проник Є.О. виконуючи рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська на підставі виконавчого листа №2-1719 від 08.018.2008р. постановила постанову про тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, посилаючись на п.2 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., ст.15 Закону України «Про виконавче провадження». Державний виконавець в своїй постанові зазначає, що він з 15.02.2018р. рішення суду не виконує, на її неодноразові виклики до виконавчої служби для надання пояснень не з'являвся, про причини неявки не повідомляв. Відповідно до розрахунку, він, як боржник, станом на 01.02.2018 року, має заборгованість по аліментам 80500,88грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, тому державний виконавець вважає, що він ухиляється від сплати аліментів. З 18.02.2017 року він є інвалідом 2 групи з порушенням опорно-рухового апарату і для зміни місця знаходження йому обов'язково необхідно використовувати лікарські палиці. Працювати він має можливість, тільки в якості телефонного диспетчера по місцю мешкання. Має залежність від лікарського препарату - інсуліну, який він отримує в КЗ «Дніпропетровське 12 ТМО м. Дніпро», який знаходиться на ж/м Придніпровськ м. Дніпро. З метою отримання лікарського препарату, він користується чужим легковим автомобілем, а державний виконавець позбавив його, інваліда, такої можливості, обмеживши його у праві керування транспортними засобами. Вважає, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю. Державний виконавець з 18.02.2017 року по даний час не стягував з його пенсії, розміром 1452грн. аліменти на утримання дитини, чим збільшував їх заборгованість та робив видимість його ухилення від сплати аліментів, при тому, що дитина зареєстрована в його житлі, фактичного знаходиться на утримання його сім'ї. Державний виконавець робив спроби притягнення його до адміністративної відповідальності. Просить поновити пропущений строк до звернення до суду зі скаргою, визнати неправомірною та скасувати постанову від 16.02.2018 року державного виконавця Проник Є.О., зобов'язати державного виконавця Проник Є.О. прийняти міри по скасуванню реєстрації в органах влади та реєстрах постанови від 16.02.2018 року про тимчасове обмеження його у праві керувати транспортними засобами.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено та ухвалено визнати неправомірною та скасувати постанову від 16.02.2018 року державного виконавця Самарського Відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Проник Єлизавети Олександрівни про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керувати транспортними засобами по виконавчому провадженню за №46437418, постановленого при виконанні рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська на підставі виконавчого листа №2-1719 від 08.08.2008р. про стягнення аліментів на утримання дитини до повного погашення заборгованості в повному обсязі; зобов'язано державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Проник Єлизавету Олександрівну прийняти міри по виключенню з державного реєстру постанову від 16.02.2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керувати транспортними засобами по виконавчому провадженню за №46437418.

Ухвала суду мотивована тим, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та винести постанову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржником в обґрунтування своєї скарги не надано жодного документу на підтвердження того, що йому, як інваліду був наданий автомобіль ВАЗ 21120 державний номер АЕ 5506ЕТ.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що 16.02.2018 року державним виконавцем Самарського ВДВС м. Дніпро ГТУЮ Проник Є.О. винесено постанову про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами на підставі виконавчого листа №2-1719 виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська 08.08.2008 року (а.с.5).

Згідно медичної довідки ОСОБА_2 з 18.12.2017 року присвоєну другу групу інвалідності по загальному захворюванню з порушенням опорно-рухового апарату (а.с.6).

Відповідно до висновку ЛКК №73 виданого КЗ «Дніпропетровського центру первинної медико-санітарної допомоги №10» ОСОБА_2 поставлено діагноз - цукровий діабет та за станом здоров'я він потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування (а.с.7).

16.04.2018 року постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська, адміністративну справу відносно ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.15-16).

Задовольняючи скаргу районний суд обґрунтовано виходив з того, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 451 ЦПК України, передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до п.2 ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю.

Згідно до п.12 Додатку до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року про перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами на технічні та інші засоби реабілітації, що забезпечують компенсацію або усунення стійких обмежень життєдіяльності людей з інвалідністю та інших категорій осіб, автомобіль, яким відповідно до закону за медичними показаннями забезпечена людина з інвалідністю безоплатно або на пільгових умовах.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що скаржник є інвалідом другої групи та потребує постійного лікарського нагляду, а позбавлення права керування транспортним засобом, порушує його права як інваліда, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що скаржником в обґрунтування своєї скарги не надано жодного документу на підтвердження того, що йому, як інваліду був наданий автомобіль ВАЗ 21120 державний номер АЕ 5506ЕТ колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко