Справа № 359/7783/19
Провадження №2/359/2543/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Шляхетко Ю.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання зобов`язань за договором виконаними та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2019 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 , у якій просить суд: визнати договір позики від 19 жовтня 2018 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконаним в частині сплати 534167 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 5341,67 гривень ( а.с. 2-6).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 19 жовтня 2018 року між сторонами було укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 безпроцентну позику в сумі 2050000 гривень готівкою, та ОСОБА_2 зобов`язався повернути отриману суму в строки і у порядку, визначеному в договорі.

20 жовтня 2018 року позивачем складена розписка про отримання за договором позики від 19 жовтня 2018 року грошові кошти в сумі 2050000 гривень.

Позивач стверджує, що з урахуванням виплат, які зафіксовані у додатку до договору позики від 19 жовтня 2018 року, ним сплачено 534167 гривень. Отже, сума боргу складає 1515833 гривні.

Натомість ОСОБА_3 неодноразово вимагав сплатити йому суму в розмірі 2050000 гривень. За таких обставин, позивач вважає що існує спір про право, а саме в частині неналежного виконання ним зобов`язань за договором позики від 19 жовтня 2018 року на суму 534167 гривень, оскільки така сума фактично сплачена.

25 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

На обґрунтування зустрічного позову позивач за зустрічним позовом зазначив, що 19 жовтня 2018 року укладено договір між ним та ОСОБА_2 , за яким він передав відповідачу безпроцентну позику в сумі 2050000 гривень, а відповідач зобов`язується повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначеному в договорі.

20 жовтня 2018 року відповідачем складена розписка про отримання за договором позики від 19 жовтня 2018 року грошових коштів у розмірі 2050000 гривень. Згідно додатку до договору позики, зафіксовано та підтверджено дати повернення позики, а саме: січень 2019 року - 34167грн., 2 березня - 500 000 грн.

30 березня 2019 року він повідомив відповідача про розірвання договору позики в односторонньому порядку, та звернувся з вимогою до ОСОБА_4 про дострокове повернення коштів.

З урахуванням всіх виплат, які зафіксовані в додатку до договору позики, сума боргу ОСОБА_2 складає 1515833 грн.

Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в сумі 1515833 гривень, та стягнути судові витрати в сумі 9605 гривень (а.с.25-28).

Ухвалою судді від 06 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 первісний позов підтримав, просив задовольнити. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 просив відмовити у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає, просить відмовити у їх задоволенні. Зустрічний позов підтримав, просив задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позов підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2018 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу безпроцентну позику у розмірі 2050000,00 гривень (а.с. 13-14).

20 жовтня 2018 року ОСОБА_2 власноручно написав розписку про те, що ним особисто отримано від ОСОБА_3 за договором позики від 19 жовтня 2018 року грошові кошти в сумі 2050000,00 гривень. Зобов`язується повернути згідно графіка, погодженого в договорі (а.с.16).

Факт укладення договору позики від 19 жовтня 2018 року та складання розписки від 20 жовтня 2018 року сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, розписка відповідача про отримання в борг грошових коштів від позивача є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1, 2 ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Згідно Додатку до договору позики від 19 жовтня 2018 року, сторони зафіксували та підтвердили суми та дати повернення позики, отриманої ОСОБА_3 від ОСОБА_2 (а.с. 15). Так, в січні 2019 року сума повернення складала 34167 гривень, 2 березня 2019 року - 500 000 гривень.

Крім того, відповідно до розписки складеної власноруч ОСОБА_3 (а.с. 18) встановлено, що він отримав від ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу за договором позики від 19 жовтня 2018 року грошові кошти у сумі 500 000 гривень.

Факт отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 534167 гривень, підтверджується також обставинами викладеними у зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 (а.с. 26).

У зв`язку з викладеним, суд прийшов до висновку, що позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 надано суду належні і допустимі докази, які підтверджують факт погашення боргу перед ОСОБА_3 у розмірі 534167 гривень, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення заборгованості слід зазначити наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 30 січня 2019 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 вимогу про повернення коштів, згідно якої повідомив про розірвання договору позики від 19 жовтня 2018 року в односторонньому порядку та просив достроково повернути кошти надані за договором позики, строком до 01 березня 2019 року (а.с.17).

Відповідно до п. 7.3 Договору позики від 19 жовтня 2018 року, встановлено, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку позикодавцем. При цьому сума позики має бути повернута позичальником в строк, зазначений позикодавцем у вимозі.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона( боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, пункт 7.3 Договору позики від 19 жовтня 2018 року, про вимогу ОСОБА_3 від боржника виконувати вимоги договору позики відповідає наведеній цивільно-правовій нормі.

Про порушення відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 умов договору щодо повернення коштів вказує і той факт, що ним було проігнороване повідомлення ОСОБА_3 про повернення коштів, яке він отримав 30 січня 2019 року.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Спеціальною нормою,що регулює кредитні зобов`язання є ч.1 ст. 1049 ЦК України, яка передбачає,що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у тій самій кількості,такого самого роду та такої самої якості,що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором.

Відносини між сторонами по справі передбачали повернення коштів.

Станом на момент звернення до суду ОСОБА_2 заборгував перед ОСОБА_3 1 515 833 грн.

Отже, дослідження матеріалів справи з наявними у них доказами дає підстави вважати, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 , щодо повернення коштів є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання зобов`язань за договором виконаними задовольнити.

Визнати договір позики від 19 жовтня 2018 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконаним в частині сплати 534 167 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 5341,67 грн.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 борг за договором позики в сумі 1 515 833 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 9605 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2019 року.

Суддя Чирка С.С.