Ухвала

25 січня 2019 року

м. Київ

провадження № 61-48970ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 подану в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 15 грудня 2018 року у справі № 161/6047/16-ц,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2018 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду від 15 грудня 2018 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив заявнику у перегляді ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2018 року; не повідомив заявника про розгляд його апеляційної скарги; не захистив права заявника та осіб в інтересах яких він виступає.

Верховний Суд дійшов висновку, що скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з частиною першою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій касаційній скарзі заявник не навів підстав касаційного оскарження, не зазначив, які саме норми матеріального чи процесуального права були порушені апеляційним судом і в чому полягають ці порушення.

Формальне посилання заявника у касаційній скарзі на порушення апеляційним судом вимог статей 55, 64 Конституції України не свідчить про дотримання заявником вимог пункту 5 частини першої статті 392 ЦПК України щодо зазначення у чому полягає порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, така скарга підлягає поверненню.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 подану в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 15 грудня 2018 року у справі № 161/6047/16-ц повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак