Ухвала

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 559/1741/18

провадження № 61-49051ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 вересня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 вересня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року у вищевказаній справі.

До касаційної скарги додано клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 проживає одна з неповнолітнім сином, має мінімальну заробітну плату, тому сплата судового збору поставить її у скрутне матеріальне становище.

На підтвердження зазначених обставин суду надано наступні докази, а саме: копію довідки Приватного акціонерного товариства «Тепличний комбінат» від 14 грудня 2018 року № ТК про доходи ОСОБА_1 за період із січня 2017 року по листопад 2018 року.

Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд виходить із того, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

За змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки розмір такого судового збору є надмірним тягарем для заявника.

З огляду на вищевикладене, клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги підлягає задоволенню.

Отже, касаційна скарга подана з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.

Відповідно до частини сьомої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Ураховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись частиною сьомою статті 394 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір»,Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання та розгляд касаційної скарги на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 вересня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Витребувати Дубенського міськрайонного суду Рівненської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 559/1741/18.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак