Єдиний унікальний номер 229/2606/19 Номер провадження 22-ц/804/2326/19

Доповідач Санікова О. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Санікової О. С.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.

розглянувши в приміщені суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 229/2606/19

за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації втрати заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05 липня 2019 року

(суддя Панова Т.Л., рішення ухвалено у м. Дружківка, повний текст судового рішення складено 05 липня 2019 року),

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 23 липня 2014 року працювала електромеханіком в Ясинуватській дистанції сигналізації та зв`язку Державного підприємства «Донецька залізниця», яку наказом Публічного Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 15.04.2016 року №303 було реорганізовано у виробничій підрозділ «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

З березня 2017 року у односторонньому порядку відповідач припинив виплату їй заробітної плати без повідомлення причин.

Згідно наказу ПАТ «Укрзалізниця», правонаступником якого є АТ «Українська залізниця», від 25.04.2017 року № 265 та виданого на його підставі наказу регіональної філії «Донецька залізниця» від 28.04.2017 року № 645-НЗ-1 виробничий підрозділ Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку разом зі всіма іншими підприємствами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» ліквідовувалися з 17.07.2017 року.

Наказом начальника структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», правонаступником якого є АТ «Українська залізниця», від 17.03.2017 року №236/ДНД у відповідності зі ст.34, ст. 113 КЗпП України було встановлено початок простою з 20.03.2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції. З наказом вона була ознайомлена під розпис. У відповідності до п.8 цього наказу оплата повинна була проводитися у розмірі двох третин від окладу за весь час простою згідно графіку роботи. Оплата відповідачем не проводилась.

На підставі вище зазначених наказів у виробничому підрозділі «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» наказом по підприємству від 03.05.2017 року №64/ШЧ було створено комісію про скороченню штату працівників, і вона отримала повідомлення від 05.05.2017 року №35 для ознайомлення про ліквідацію та виведенню із штатного розпису її посади. В зв`язку з даними обставинами 30.05.2017 вона була змушена звільнитися з підприємства на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін згідно наказу з особового складу від 25.05.2017 року №849/ДН- ос (додаток 11). В день звільнення у відповідності зі ст. 47 КЗпП України їй не була видана належно оформлена трудова книжка, розрахунок по заробітній платі із нею на момент звільнення не був проведений.

На день звільнення відповідач мав перед нею заборгованість по виплаті заробітної платі у сумі 19868,48 грн. згідно даним бухгалтерського обліку. Причина виникнення цієї заборгованості їй не відома. Ця сума складається з заборгованості по заробітній платі за березень, квітень та 19 днів травня 2017 року:

Однак, при звільненні із нею не було здійснено розрахунок по заробітної платі, що є прямими порушенням Конституції України та КЗпП України.

Беручи до уваги те, що відповідач не виплачував їй заробітну плату, починаючи з березня 2017 року та враховуючи Закон України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат», загальна сума компенсації, яка належить їй до виплати, складає 3260,42 грн.

Середньогодинна та середньоденна заробітна плата, обчислені згідно вимог розділу III та IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.1995 року №100, складає 47,50 грн. та 378,74 грн. відповідно. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні станом на день подання заяви складає 173843,54 грн.

По теперішній час суми, що належать їй від відповідача, не виплачені.

Просила суд першої інстанції стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 19868,48 грн., втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в розмірі 3260,42 грн., середній заробіток за період затримки з 30.05.2017 у сумі 173843,54 грн., судові витрати по справі покласти на відповідача.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації втрати заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково.

Стягнуто з акціонерного товариства "Українська залізниця" заборгованість по заробітній платі за період з березня по травень 2017 року в сумі 17599,06 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів за період з березня 2017 року по травень 2017 року, у розмірі 3024, 67 грн.

В решті позову відмовлено.

Рішення в частині стягнення заробітної плати за березень 2017 року в сумі 2491,56 грн. допущено до негайного виконання.

Сума заробітної плати визначена без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Зобов`язано акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснити утримання з суми заборгованості по заробітній платі, передбачені законом про податки та інші обов`язкові платежі.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь державного бюджету судові витрати в сумі 768,40 грн.

З вказаним рішенням суду не погодилось Акціонерне товариство «Українська залізниця» та подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05.07.2019 року по справі № 229/2606/19 скасувати в частині стягнення заборгованості з заробітної плати та компенсації за втрату частини доходів і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати з сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» посилається на те, що рішення в частині задоволення позовних вимог ухвалено з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставини, що мають значення для справи.

Посилається на те, що у відзиві на позовну заяву зазначалося, що позивач працював у виробничому підрозділі Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку структурного підрозділу Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії Донецька залізниця АТ Укрзалізниця. Територіально зазначений підрозділ знаходиться на непідконтрольній українській владі території м. Ясинувата. З 16.03.2017 року, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» AT «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» №996-XIV від 16.07.1999 року, передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. П.2.1, 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. №88 (надалі Інструкції № 88), передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Бухгалтерський облік підприємства повністю залежить від первинних документів, які оформлюються відповідно до Інструкції № 88.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що за першу половину березня позивачу нараховано та виплачено аванс в сумі 1804,61 грн., який позивач отримав в касі структурного підрозділу Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії Донецька залізниця АТ Укрзалізниця згідно з касовим ордером №1692 від 07.09.2017р. За інший період у відповідача відсутня заборгованість з заробітної плати, так як нарахування заробітної плати за цей період не здійснювалося через відсутність первинних документів.

Крім того, суд першої інстанції визнав надані позивачем розрахунки заробітної плати належними доказами, які підтверджують заборгованість з заробітної плати. При цьому суд не врахував, що вони виготовлені на непідконтрольній українській владі території в м. Ясинувата та що з 17.03.2017 року адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень (м. Донецьк вул. Артема, 68) була захоплена невідомими особами так званої ДНР. І відповідач фактично втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю після захоплення. Тому сума заборгованості з заробітної плати не підтверджена відповідними первинними документами і не нарахована в установленому законом порядку.

Вважає, що суд помилково не застосував до вимоги про стягнення заборгованості з заробітної плати положення та висновки, викладені в Науково - правовому висновку Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року.

Також суд першої інстанції помилково стягнув компенсацію втрати частини доходів в сумі 3024,67 грн. У відзиві на позовну заяву зазначалося, що через відсутність визнаної АТ Укрзалізниця заборгованості з невиплаченої заробітної плати за період березень липень 2017 року, вимога щодо стягнення компенсації за втрату частини доходів є безпідставною та необґрунтованою.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «Укрзалізниця» та повідомлення для ОСОБА_1 , розміщене на офіційному веб-сайті Донецького апеляційного суду.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 з 23 липня 2014 року по 30 травня 2017 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, обіймала посаду електромеханіка в Ясинуватській дистанції сигналізації та зв`язку ДП «Донецька залізниця», яку наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016 року № 303, наказом начальника дистанції № 1/ос від 06.07.2016 року було реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». 30 травня 2017 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 15-19, 27).

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що конституційне право позивача на одержання винагороди за працю має бути захищено. При цьому судом першої інстанції зазначено, що відповідачем як роботодавцем позивача підтверджена та обставина, що у спірний період часу ОСОБА_1 перебувала з ним у трудових правовідносинах, за що їй мала бути нарахована та виплачена заробітна плата. Проте свого обов`язку з оплати праці позивача відповідач не виконав, що ним підтверджено, розмір заявленої позивачем до стягнення суми невиплаченої їй заробітної плати відповідачем не спростований.

Такі висновки суду є правильними.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Наказом начальника СП «Донецька дирекції залізничних перевезень» від 17.03.2017 року № 236/ДНД було встановлено початок простою з причин, незалежних від працівників, у виробничих підрозділах залізниці, розташованих на непідконтрольній території з 20.03.2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1.

Також Кабінет Міністрів України своєю постановою від 2 вересня 2015 року за №735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ Українська залізниця. «Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Позивачем надані суду на підтвердження перебування у трудових відносинах з відповідачем та не виплаченої заробітної плати копія трудової книжки, наказ про встановлення простою, наказ (розпорядження) про припинення трудового договору та розрахункові листки за період з березня по травень 2017 року, в яких: за березень 2017 року всього нараховано 4760,98 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за березень - 3785,84 грн., за квітень 2017 року всього нараховано 10010,04 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за квітень - 7959,80 грн., за травень 2017 року всього нараховано 5097,46 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за травень - 4063,58 грн. (а.с. 20-22).

Згідно наданих відповідачем довідки та видаткового касового ордеру № 1692 лише за березень 2017 року ОСОБА_1 нараховано всього 2269,42 грн., до видачі 1804.61 грн.

Остаточна сума заборгованості по заробітній платі судом встановлена із розрахунку: за березень 2017 року: 4760,98 (всього нараховано за даними позивача без урахування податків та внесків) 2269,42 (всього нараховано та виплачено позивачу за даними відповідача без урахування податків та внесків) = 2491,56 грн. + за квітень 2017 року: 10010,04 грн. + за травень 2017 року: 5097,46 грн. = 17599,06 грн. без урахування проведених утримань податків та внесків.

Позивачем такий висновок не спростований.

Дослідивши надані позивачкою докази, суд дійшов правильного висновку про наявність заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 17 599 грн. 06 коп. на користь позивача та компенсації втрати частини грошових доходів у розмірі 3024.67 грн.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, відповідачем будь-якими іншими належними та допустимими доказами висновок суду першої інстанції не спростований.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність первинної документації, як на підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, є безпідставними з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 243/5469/17 відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця. Отже, відсутність у відповідача первинної документації не є підставою для не нарахування та невиплати заробітної плати.

Крім того, суд першої інстанції правомірно врахував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 20 березня 2017 року відсутня вина відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем при звільненні, що унеможливлює застосування судом вимог ст. 117 та ст. 237-1 КЗпП України. Разом з тим, наявність такого висновку не звільняє відповідача від обов`язку виплати заробітної плати працівнику, яка не була своєчасно виплачена.

Наведені в апеляційній скарзі Закони і інші нормативно-правові акти щодо проведення антитерористичної операції не скасовують і не зупиняють норми КЗпП України щодо виплати заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення суми компенсації втрати частини доходів також є безпідставними, оскільки така компенсація нараховується відповідно до Законів України «Про оплату праці» та «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а з матеріалів справи вбачається, що в день звільнення 25.05.2017 року позивачці не були виплачені належні їй від підприємства суми. При цьому визнання чи невизнання АТ «Укрзалізниця» заборгованості з невиплаченої заробітної плати за період березень-травень 2017 року правового значення не має, оскільки факт невиплати належної позивачці суми зарплати за цей період встановлена судом.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05 липня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: