ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

25 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7681/18
Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/207/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Бобрової І.О.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

сторони:

позивач Військова частина НОМЕР_1 ,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 листопада 2018 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

місце ухвалення рішення судом першої інстанції місто Чернігів

дата складання повного тексту рішення 19.11.2018,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з останнього на свою користь завданої державі, але не відшкодованої шкоди у розмірі 7585,58 грн, та 1762 грн сплаченого судового збору. Позов був мотивований тим, що ОСОБА_1 проходив службу у позивача. На підставі наказу №103 від 18.05.2018 був виключений зі списку особового складу військової частини. На підставі подання Військової прокуратури Чернігівського гарнізону від 07.02.2018 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2018 №94 було проведено службове розслідування, в ході якого було встановлено порушення відповідачем вимог п.2.3 Інструкції про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та нанесення державі шкоди в розмірі 7585,58 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 листопада 2018 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 «суму завданої державі невідшкодованої шкоди у розмірі 7585,58 грн» та 1762 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність рішення дійсним обставинам справи і вимогам закону. Скаржник зазначає, що підставою для стягнення з особи матеріальної та моральної шкоди є встановлення відповідним судовим рішенням її винності у вчиненні того чи іншого діяння. Вказує, що він не був ознайомлений з наказом №79 від 12.04.2016 про покладення на нього обов`язків ТВО заступника командира з озброєння начальника технічної частини Військової частини НОМЕР_1 , про його існування йому нічого не відомо. Звертає увагу, що в справі відсутні докази перерахування прапорщику ОСОБА_2 грошових коштів, про стягнення яких з відповідача просить позивач.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, зазначаючи, що рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права. Позивач вказує, що Військова частина НОМЕР_1 повністю доказала факт виконання ОСОБА_1 обов`язків ТВО заступника командира з озброєння в період з 12.04.2016 по 25.05.2016, надавши довідку-розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за час тимчасового виконання обов`язків за посадою заступника командира з озброєння начальника технічної частини. Наполягає на тому, що ОСОБА_1 порушено вимоги Інструкції про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , оскільки ним не було подано рапорт на преміювання своїх підлеглих, а рішення про позбавлення премії вже приймав би командир військової частини на підставі цього рапорту. Згідно довідок-розрахунків грошового забезпечення ОСОБА_3 за квітень травень 2016 останній отримав грошове забезпечення у повному обсязі, премії його позбавлено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник під час проходження колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 військової служби. Відповідач, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.05.2018 року № 103 виключений зі списку особового складу військової частини з підстав його звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я.

В період проходження військової служби відповідачем, на підставі подання Військової прокуратури Чернігівського гарнізону від 07.02.2018 року та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2018 року №94 позивачем було проведено службове розслідування по факту безпідставного нарахування грошових коштів.

Звертаючись з позовом, позивач зазначив, що відповідач винен у завданні державі шкоди в сумі 7585,58 грн, яка підлягає стягненню на користь Військової частини НОМЕР_1 .

Зазначена справа була прийнята до розгляду та розглянута судом першої інстанції в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Проте суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

У даній справі, позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи колишнього військовослужбовця - про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження військової служби.

Звертаючись із зазначеним позовом, Військова частина НОМЕР_1 послалась на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №8 від 02.04.2018 відповідача ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності та стягнуто з нього 7585,58 грн завданих державі збитків, які ним не відшкодовані.

Шкода заподіяна державі відповідачем внаслідок недбалого та безвідповідального ставлення до виконання своїх службових обов`язків та військової служби і підлягає відшкодуванню згідно з Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців.

Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби.

З огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 3 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах.

Висновок Великої палати підтверджено і в постанові ВП ВС від 12.12.2018 у справі №734/3102/16-ц.

Колегія суддів вважає обов`язковим дотриматися зазначеного правового висновку з огляду на положення ч.4 ст.263 ЦПК України.

Аналіз доводів апеляційних скарг є недоцільним з огляду на порушення судом норм процесуального закону.

Відповідно до ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. При цьому позивачу слід повідомити про його право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 255 ч.1 п.1, 367, 374, 377, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 листопада 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - закрити, повідомивши Військовій частині НОМЕР_1 , що розгляд даного спору віднесено до адміністративної юрисдикції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 25.01.2019.