УХВАЛА

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 548/621/18

провадження № 61-992ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Вишняківський будинок-інтернат загального типу для інвалідів та людей похилого віку, про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом ОСОБА_1, третя особа - Вишняківський будинок-інтернат загального типу для інвалідів та людей похилого віку, про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Зазначав, що він непрацездатний, є інвалідом І групи та потребу додаткової матеріальної допомоги на лікування та сторонню допомогу. Оскільки дочка працездатна просив стягнути з неї аліменти на його утримання на користь Вишняківського будинку-інтернату загального типу для інвалідів та людей похилого віку в розмірі 1 000,00 грн або 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 14 червня

2018 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду

від 20 листопада 2018 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на його утримання, у зв'язку з його непрацездатністю та потребою в матеріальній допомозі, в розмірі 1/8 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10 квітня 2018 року і до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Рішення в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 в сумах платежів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 20 листопада 2018 року, разом з клопотанням про поновлення строку.

У клопотанні заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Хорольського районного суду Полтавської області

від 14 червня 2018 року та постанови Полтавського апеляційного суду

від 20 листопада 2018 року, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду отримано заявником 04 грудня 2018 року, на підтвердження чого надано копію виписки з поштового реєстру.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущений з поважних причин, вказаний строк підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ціна позову у даній справі становить 6 000,00 грн, яка станом на 1 січня

2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00х100=176 200,00).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 176 ЦПК України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Вишняківський будинок-інтернат загального типу для інвалідів та людей похилого віку, про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун