Ухвала

18 січня 2019 року

м. Київ

справа № 641/5044/18

провадження № 61-466ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про застосування позовної давності до заборгованості та звільнення від сплати заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі»), у якому просила: застосувати позовну давність до заборгованості КП «Харківські теплові мережі», яка утворилась станом на 30 червня 2015 року у розмірі 16 935,43 грн; звільнити за рахунок держави від сплати заборгованості за період з 01 липня 2015 року до 30 червня 2018 року у розмірі 2 433,06 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, та є споживачем теплопостачання та постачання гарячої води, що здійснюється КП «Харківські теплові мережі». У зв'язку зі скрутним матеріальним становищем вона позбавлена можливості у повному обсязі сплачувати теплопостачання та постачання гарячої води, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 19 369,49 грн, а саме: станом на 30 червня 2015 року - 16 935,43 грн, за період з 01 липня 2015 року по 30 червня 2018 року - 2 433,06 грн. Неможливість сплачувати за теплопостачання та постачання гарячої води обґрунтовано тим, що позивач отримує мінімальну пенсію за віком. Оскільки наявність такої заборгованості перешкоджає ОСОБА_1 скористатися правом на призначення їй субсидії, просила суд позов задовольнити.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до КП «Харківські теплові мережі» про застосування позовної давності до заборгованості та звільнення від сплати заборгованості та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову апеляційного суду Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року, у якій просить віднести заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» за рахунок держави, звільнити її від сплати заборгованості перед КП «Харківські теплові мережі».

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доводам ОСОБА_1, не звернули уваги на посилання позивача щодо єдиного джерела доходу - пенсії за віком, який не забезпечує першочергові потреби. Оскільки держава системно не виконує обов'язок по забезпеченню соціальними гарантіями, тому саме вона є боржником перед КП «Харківські теплові мережі».

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про застосування позовної давності до заборгованості, яка утворилась станом на 30 червня 2015 року у розмірі 16 935,43 грн та звільнення за рахунок держави від сплати заборгованості за період з 01 липня 2015 року до 30 червня 2018 року у розмірі 2 433,06 грн.

Отже, справа № 641/5044/18 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 641/5044/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про застосування позовної давності до заборгованості та звільнення від сплати заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат