Постанова
Іменем України
05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 504/2640/14-ц
провадження № 61-30864св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Калараш А. А., Погорєлової С. О. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні приватною власністю, стягнення грошових коштів та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст вимог
У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнення позовних вимог просив усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження його приватною власністю квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з членами їх сім`ї ОСОБА_5 , 1992 року народження, ОСОБА_6 , 1994 року народження, ОСОБА_7 , 1996 року народження, стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь суму зниження вартості будівлі та земельної ділянки внаслідок їх занедбаності та довготривалого не проведення ремонту в розмірі 250 000,00 грн для ремонту покрівлі, вікон, дверей, підлоги, моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 09 червня 1997 року він є власником 1/3 частини жилого будинку АДРЕСА_2 . З 03 лютого 1997 року він зареєстрований у вказаному жилому будинку, несе тягар утримання належного йому майна. Рішенням Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 13 червня 2003 року йому передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,065 га за даною адресою. Родина ОСОБА_2 без відповідної правової підстави вселилася у належну йому квартиру, багато років користується нею, посилаючись на договір найму № 267 від 06 жовтня 1995 року, який немає відношення до належної йому квартири АДРЕСА_3 . У жилому будинку відповідачі не зареєстровані, право власності на частку жилого будинку не мають. За час незаконного проживання в жилому будинку, користування садибою відбулося захаращення та зниження рівня екологічної захищеності землі, погіршення її природних властивостей, втрачено 60 % міцності забудови. Літня кухня знесена до фундаменту. Проведення ремонтних робіт потребує матеріальних вкладень у розмірі 60 % вартості будівлі. Йому завдано моральної шкоди внаслідок моральних переживань під час судових розглядів за безпідставними позовами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Він переніс передінфарктний стан, операцію на серці, визнаний інвалідом ІІ групи.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, усунуто перешкоди ОСОБА_4 у здійсненні права користування та розпорядження приватною власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1 та допоміжними спорудами садибою, шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуються 1/3 частини будинку АДРЕСА_2 без належних правових підстав, тобто самоправно. Вимоги ОСОБА_4 стосовно усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження приватною власністю квартирою АДРЕСА_1 та допоміжними спорудами садибою є доведеними та обґрунтованими. Члени сім`ї відповідачів не були залучені до участі у справі, тому суд не може вирішувати позовні вимоги, які заявлені до них. Оскільки не встановлено причинний зв`язок між діями відповідачів і наявним станом будинку, то заявлена до стягнення з відповідачів сума зниження вартості будівлі та земельної ділянки внаслідок їх занедбаності та довготривалої відсутності ремонту належними доказами не підтверджена.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2017 апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод ОСОБА_4 у здійсненні права користування та розпорядження приватною власністю квартирою АДРЕСА_1 та допоміжними спорудами садибою, шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод ОСОБА_4 у здійсненні права користування та розпорядження приватною власністю квартирою АДРЕСА_1 та допоміжними спорудами садибою, шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відмовлено, в решті рішення залишено без змін.
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 є співвласником жилого будинку, йому належить 1/3 частина жилого будинку, доказів виділення позивачу в натурі даної частини жилого будинку та знаходження у власності позивача саме квартири АДРЕСА_3 не надано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
У травні 2017 року ОСОБА_8 , не погодившись з рішенням Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2017, подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ), в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначене рішення та залишити в силі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року.

Рух справи в суді касаційної інстанції
13 червня 2017 року ухвалою ВССУ відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 .
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
25 травня 2018 року справу № 504/2640/14-ц і матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Апеляційний суд визнав відповідачів співвласниками спірного жилого будинку, проте до правовідносин за їх участю норми щодо права власності не можуть бути застосовані. Апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_3 ніколи не вселявся та ніколи у ній не проживав. Апеляційному суду були надані документи про те, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у здійсненні права власності, оскільки перешкоджають працівникам Бюро технічної інвентаризації провести відповідну інвентаризацію. Відповідачі займають спірний жилий будинок незаконно, договір найму, на підставі якого відповідачі вселилися у жилий будинок багато років тому, припинив дію, крім того, він не стосується квартири АДРЕСА_3 у даному жилому будинку. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 червня 2011 року відповідачам відмовлено у задоволенні позову до позивача щодо права користування частиною спірного жилого будинку. Формальне міркування апеляційного суду про проживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_4 , не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Позиції інших учасників
У липні 2017 року відповідачі засобами поштового зв`язку надіслали до ВССУ заперечення на касаційну скаргу, в якій просили відхилити касаційну скаргу.
Заперечення мотивовані тим, що позивач помилково стверджує у касаційній скарзі про те, що апеляційний суд визнав за відповідачами право власності на спірний жилий будинок, що не відповідає змісту рішення апеляційного суду. Відповідачі законно вселені у спірний жилий будинок на підставі договору найму про передачу у тимчасове користування строком до 01 травня 1996 року квартири АДРЕСА_5 . Згідно з актом перевірки жилого приміщення від 26 вересня 2014 року сім`я відповідачів проживає у квартирі АДРЕСА_6 , в якій вони проживають, є відокремленим жилим приміщенням у багатоквартирному будинку. У свідоцтві про право власності, виданому ОСОБА_4 зазначається, що йому належить 1/3 частка у спірному жилому будинку, проте документи, які б підтверджували що у межах його частки позивачу належить саме квартира АДРЕСА_5 , відсутні. Спірний будинок перебуває у спільній власності також Публічного акціонерного товариства «Одеське шахтоуправління» та ОСОБА_9 , частки у ньому у натурі не виділялися. Посилання позивача на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 червня 2011 року є не коректним, оскільки він не вказує про те, що таким рішенням було встановлено, що орган приватизації, який видавав позивачу свідоцтво про право власності на 1/3 частину спірного жилого будинку, не існував. Отже, позивач отримав правовстановлюючий документ незаконно. Позов відповідачі вважають надуманим.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
На підставі свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок від 09 червня 1997 року № 1, виданого органом приватизації Одеського шахтоуправління від 09 червня 1997 року, ОСОБА_4 належить 1/3 частка у праві власності на жилий будинок АДРЕСА_2 .
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 січня 2016 року № 51411830 власником 1/3 частки у праві власності на жилий будинок АДРЕСА_2 є ОСОБА_4
ОСОБА_4 зареєстрований у даному жилому будинку з 03 лютого 1997 року.
Згідно з листами Новодофінівської сільської ради від 21 березня 2016 року № 02-18/184, від 31 березня 2016 року № 02-18/220 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у даному жилому будинку не зареєстровані.
Відповідно до листа Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 06 квітня 2016 року № 4/1-4427 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з 20 червня 1996 року та по теперішній час зареєстровані за адресою: АДРЕСА_7 .
Згідно з договором найму від 06 вересня 1995 року № 267, укладеного між володільцем будинку АДРЕСА_2 в особі директора Одеського шахтоуправління та ОСОБА_2 , домоволоділець надає у тимчасове користування строком до 01 травня 1996 року без права прописки квартиру АДРЕСА_5 у зазначеному будинку для проживання ОСОБА_2 та його сім`ї у складі 4 осіб: дружині ОСОБА_3 , сину ОСОБА_6 , сину ОСОБА_7 .
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 червня 2011 року відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_4 , Відкритого акціонерного товариства «Одеське шахтоуправління», Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання недійсним договору найму частини жилого будинку, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на частину жилого будинку, про зняття з реєстраційного обліку, про визнання права користування частиною жилого будинку. Відмовлено Відкритому акціонерному товариству «Одеське шахтоуправління» у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення без надання іншого жилого приміщення. Відмовлено третім особам, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання приватної власності на нерухоме майно, усунення перешкод в користуванні і розпорядженні приватною власністю, виселення без надання іншого житла та стягнення моральної шкоди. Судом встановлено, що договори найму квартир у будинку АДРЕСА_2 з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено з суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства, подальша приватизація ОСОБА_4 спірної квартири відбулась незаконно.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2012 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 червня 2011 року було залишено без змін.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року Новодофінівській сільській раді відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_4 , Відкритого акціонерного товариства «Одеське шахтоуправління» про визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та зняття з реєстраційного обліку.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року, оскільки апелянти не мають жодних підстав для захисту своїх прав щодо користування спірними жилими приміщеннями.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 356 Цивільно кодексу України (далі ЦК України) власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
Не відповідають обставинам справи доводи касаційної скарги стосовно помилковості висновків апеляційного суду про те, що позивач ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_3 ніколи не вселявся та ніколи в ній не проживав, а також про те, що проживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_4 , спірного жилого будинку є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Апеляційний суд дійшов правильно висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач є співвласником жилого будинку АДРЕСА_2 , якому належить 1/3 частка у праві власності на даний жилий будинок, позивачу квартира АДРЕСА_3 не виділена в натурі у рахунок його частки у праві власності на нього.
З огляду на дані обставини позовні вимоги ОСОБА_4 про усунення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження його приватною власністю квартирою АДРЕСА_3 шляхом виселення відповідачів з цієї квартири є необґрунтованими.
Доводи касаційної скарги про визнання апеляційним судом відповідачів співвласниками спірного жилого будинку спростовуються змістом рішення апеляційного суду, яке не містить визнання за відповідачами права власності на спірний будинок.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення апеляційного суду постановлено без додержання норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України перебуває поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Судом апеляційної інстанції повно встановлено обставини справи на підставі належної оцінки наявних у справі доказів, визначено норми права, які підлягали застосуванню.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення апеляційного суду залишити без змін.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2017 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. М. Ігнатенко В. С. Жданова
В. О. Кузнєцов