Справа №705/1050/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позові позивач посилається на те, що з 2008 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 Позивач вказує, що під час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач у позові зазначає, що спільне проживання з відповідачем не склалося, а тому з 10 лютого 2019 року сторони однією сім`єю не проживають. У позові також вказано, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 . Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати за надання адвокатських послуг.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 27.02.2019 року дану цивільну справу було визначено до розгляду судді Ребрини К.Г.

Згідно розпорядження від 02 квітня 2019 року (№ 59/19) за підписом керівника апарату Уманського міськрайонного суду, проведено повторний автоматизований розподіл даної справи, на підставі службової записки помічника судді Уманського міськрайонного суду ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ..

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2019 року- справу передано для розгляду судді Уманського міськрайонного суду Мазуренко Ю.В.

03.04.2019 року ухвалою судді Уманського міськрайонного суду було прийнято до розгляду та відкрито провадження у відповідній цивільній справі.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомлена про місце, дату та час проведення судового засідання у справі, не з`явилась. Однак, на адресу суду вона подала заяву, в якій судове засідання просила проводити у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомлений про місце, дату та час проведення судового засідання у справі, не з`явився. Однак, на адресу суду він подав заяву, в якій судове засідання просив проводити у його відсутність, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2008 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , що видане 13.02.2019 року (повторно) відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (актовий запис № 36), в якому батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судом з достовірністю встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки КП РЕУ №3 за № 545 від 26.02.2019 р. ОСОБА_1 дійсно проживає в АДРЕСА_1 з донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 6).

Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дітей, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вбачає підстави, із врахуванням фактичних обставин справи, визначити до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною відповідача повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини. Суд вбачає підстави до задоволення позову в розмірі 1/4 частин всіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, так як добровільно відповідач коштів на утримання дитини не дає.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу в сумі 700 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов"язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов"язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено критерії, за якими визначається співмірність витрат на оплату послуг адвоката.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката визначаються, в тому числі на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано лише квитанцію до прибуткового касового ордера від 25.02.2019 року «…Адв.. ОСОБА_8 …» за надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_9 Олегом Федоровичем на суму 700 грн.. Будь-яких інших доказів на підтвердження надання послуг на професійну правничу допомогу позивачем надано не було (договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, тощо).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що долучена до матеріалів справи копія квитанції про сплату 700 грн. не може бути доказом підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 700 грн.

Оскільки документального розрахунку та обґрунтування витрат на правову допомогу, а саме які роботи були виконані, за який час, що було зроблено представником для підготовки позову тощо, та договіру про надання правової допомоги, позивачем не надано, суд приходить до висновку, що вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 79, 84, 104-105, 110-112, 180, 181, 184 СК України, ст.ст.11, 77, 89, 141, 258, 264-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , уродженця м. Луганська, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2019 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , уродженця м. Луганська, на користь держави судовий збір в сумі 768,40 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко