Справа № 182/6867/19
Провадження № 2/0182/3209/2019
17.12.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,суд
Позивач 30 вересня 2019 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.
Йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 2014 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 .
На час укладення договору купівлі-продажу у належному йому житловому будинку були зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Але, фактично, з моменту укладення договору купівлі-продажу відповідачі у спірному житловому будинку відповідачі не проживають, не користуються ним, особистих речей відповідачів в будинку немає, участі в утриманні житлового приміщення не приймають. Вищезазначене підтверджується актом про не проживання. Відповідачі добровільно з реєстраційного обліку за місцем реєстрації не знімаються, хоча в телефонному режимі запевняли, що знімуться з реєстрації, йому не відомо місце їх перебування.
Реєстрація відповідачів в його будинку створює йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження його власністю.
Враховуючи викладене, просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , 1980 року народження такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою про відкриття провадження від 28 жовтня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.
Ухвалою від 28 жовтня 2019 рокузобов`язано Адміністрацію державної прикордонної служби України надати інформацію про перетинання кордону України відповідачами.
Ухвалу судді від 28 жовтня 2019 року направлено відповідачам за їх останнім місцем реєстрації (а.с. 17, 18). До суду повернувся конверт з ухвалою судді від 28 жовтня 2019 року, як не вручений за закінченням строку зберігання (а.с. 29).
Відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо її вимог і змісту, клопотань суду не направили.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно.
Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного.
Правовідносини що склалися між сторонами, виникли із житлових та цивільних правовідносин та врегульовані нормами Житлового та Цивільного кодексів України.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-BP "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтею Цивільного кодексу України /далі ЦК/ та статтею 150 Житлового кодексу України /далі ЖК/, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Правовою підставою вимог про зобов`язання не чинити перешкод в користуванні житлом є положення статті 391 ЦК, яке визначає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як встановлено судом, житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 листопада 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Ткачовою Л.П. , зареєстрованого в реєстрі за № 2-993 (а.с. 5-6, 7, 8).
Згідно довідки, посвідченої сільським головою Приміської сільської ради. Гаркавенко ОСОБА_4 у вищезазначеному будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 9). Родинні зв`язки із позивачем не доведені та судом не встановлені.
Також, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17, 18).
Відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою реєстрації не проживають більше 10 років, що зафіксовано в акті від 13 вересня 2019 року, посвідченого депутатом сільської ради Науменко О.Л. (а.с. 10).
Отже, відповідачі не проживаєють та не користуються спірним житловим приміщенням, не виконують свої зобов`язання по оплаті комунальних послуг, не підтримують приміщення в належному стані. Таким чином, суд вважає доказаним факт, що відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають без поважних причин з моменту придбання будинку позивачем, тобто понад пів року та не користуються ним.
Доказів щодо поважних причин не проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірному домоволодінні з 2014 року не пред`явлено, підстав вважати наявними поважні причини не проживання відповідача з 2014 року у спірному домоволодінні в судовому засіданні судом не встановлено.
У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи доведеність в судовому засіданні підстав позову ОСОБА_1 та ненадання відповідачами доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, а також, враховуючи, що відповідачі фактично проживають за іншою адресою, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
При таких обставинах, суд вважає, що необхідно визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , 1980 року народження такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О. В. Рунчева