Справа № 463/5091/18 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/1550/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 02 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на повнолітню дитину,

в с т а н о в и л а:

31 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви від 07.02.2019 року про уточнення позовних вимог, просила збільшити розмір стягуваних на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2017 року з відповідача ОСОБА_2 у її користь аліментів на утримання їхньої повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання, з 1500 грн. до 5000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання або до досягнення дочкою двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що хоч дочка є повнолітньою, проте не має змоги працевлаштуватись, оскільки навчається на денній формі навчання, крім цього, потребує заходів медичної реабілітації у зв`язку із травмою хребта, однак, їй (позивачеві) стало відомо, що відповідач, як єдиний засновник товариства з обмеженою відповідальністю «Поліська енергосервісна компанія» (скорочене найменування юридичної особи ТОВ «ПЕК»), вніс до статутного фонду товариства при реєстрації 240000 грн., що свідчить про його високі доходи, а тому він має можливість надавати дочці матеріальне утримання у збільшеному розмірі.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 02 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що через рік після ухвалення Апеляційним судом Львівської області рішення від 18 липня 2017 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої повнолітньої дочки ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням навчання, їй стало відомо, що відповідач, як єдиний засновник, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вніс до статутного фонду ТОВ «ПЕК» при реєстрації товариства 240000 грн., який є незмінним і на сьогоднішній день.

Також, зазначає, що 27.03.2019 року відповідач таємно здійснив продаж квартири АДРЕСА_1 , в якій на підставі рішення суду проживає їхня дочка, за 1002700 грн., приховавши від суду першої інстанції цей факт, оскільки він свідчить про отримання ним високого доходу.

Крім того, 18.02.2019 року відповідач, беручи участь в іншій справі, а таких справ у судах є багато, уклав договір про правничу допомогу, згідно з яким надані послуги адвоката оцінено у розмірі 27500 грн., що свідчить, на думку апелянта, про високу матеріальну спроможність відповідача.

Додатково зазначає, що стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився, на підтвердження чого вона надала довідку Львівського обласного клінічного діагностичного центру, і ця обставина відповідачем не спростована.

Апелянт вважає, що суд не дав належної правової оцінки доказам, які її сторона та відповідач подали в обґрунтування своїх вимог та заперечень, врахував довідки, надані відповідачем, які містять не актуальну на даний час інформацію.

Апелянт також звертає увагу, що дочка отримує стипендію лише з лютого 2019 року, позаяк оплата за навчання в магістратурі загалом становить 14250 грн.

Апелянт зазначає, що суд у своєму рішенні послався на роздруківку з інтернету про те, що дочка шукає роботу, однак, цей доказ є неналежним і не свідчить про працевлаштування дочки та одержання нею доходу.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, вважаючи безпідставною апеляційну скаргу, зазначив, що в матеріалах справи є довідка про те, що фактичний статутний капітал товариства становить 1500 грн., а не 240000 грн., як вказує позивач (апелянт), а тому суд першої інстанції правильно взяв її до уваги, оскільки за достовірність цієї довідки посадові особи підприємства, які її підписали, несуть в тому числі й кримінальну відповідальність.

Також зазначає, що квартиру продав, бо змушений був платити за борги по житлово-комунальних послугах, якими користуються його дочка та позивач, а він був лише власником квартири, однак, не проживав у ній, в той час, як позивач є власником будинку загальною площею 153,1 кв.м. по АДРЕСА_2 .

Звертає увагу, що позивач є ініціатором багатьох судових процесів, для участі в яких йому необхідна була правнича допомога, для оплати якої він одержував позику від підприємства за місцем своєї роботи.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27.08.2019 року, є дата складення повного судового рішення 05.09.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу (далі-СК) України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК).

У відповідності до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання, зокрема, другим з батьків (ч.2 ст.200 СК).

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Так, зокрема, статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю позивачем ОСОБА_1

Довідкою Національного університету «Львівська політехніка» №136 від 05.09.2018 року підтверджується, що ОСОБА_3 є студенткою першого курсу денної бюджетної форми навчання рівня вищої освіти «магістр» Інституту економіки і менеджменту Національного університету «Львівська політехніка» і закінчує навчання у грудні 2019 року.

У вказаному вищому навчальному закладі ОСОБА_3 з лютого 2019 року отримує стипендію у розмірі 1300 грн., іншого доходу (заробітку) немає.

Відповідно до довідки №355 від 05.09.2018 року, виданої Національним університетом «Львівська політехніка», ОСОБА_3 є також студенткою першого курсу заочної форми навчання рівня вищої освіти «магістр» інституту ІГСН Національного університету «Львівська політехніка» і закінчує навчання в грудні 2020 року.

Відповідно до договору №27-24 від 04.08.2018 року, вартість освітніх послуг у названому вищому навчальному закладі за перший курс навчання з 01.09.2018 року по 31.12.2019 року становить 9500 грн., а за другий курс навчання (2019/2020) 4750 грн.

Відповідач ОСОБА_2 працює на посаді директора ТОВ «Поліська енергосервісна компанія» (ТОВ «ПЕК»), його дохід за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року становив 35561 грн., за серпень 2018 року, зокрема, 4575 грн.

Позивач ОСОБА_1 працює лікарем-гінекологом у Львівському регіональному фтизіопульмонологічному центрі і її щомісячний дохід у 2016 році становив близько 6300 грн. Відомостей про свій дохід (заробіток) у 2018 році позивач ОСОБА_1 суду не надала.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2017 року з відповідача ОСОБА_2 у користь позивача ОСОБА_1 присуджені аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 у зв`язку з навчанням у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 15 травня 2016 року до 01 липня 2016 року та з 01 вересня 2016 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Заборгованості відповідача по сплаті аліментів немає.

Своє звернення до суду із вказаним позовом про збільшення розміру присуджених за рішенням суду аліментів позивач обґрунтовувала тим, що їй стало відомо про розмір внеску відповідача у статутний фонд ТОВ «ПЕК», який при реєстрації цієї юридичної особи становив 240000 грн., що свідчить про високі доходи відповідача.

Однак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наведена позивачем обставина не свідчить про покращення матеріального стану відповідача, оскільки такий розмір внеску до статутного фонду товариства був встановлений на момент реєстрації юридичної особи 11.07.2014 року і не підтверджує одержання відповідачем доходу у вказаному розмірі в 2018 році.

Як позивач, так і відповідач, працевлаштовані і обоє мають стабільній дохід у вигляді заробітної плати, тому зобов`язані в рівній мірі забезпечувати утримання своєї дочки, а належних доказів про одержання відповідачем іншого доходу, ніж заробітна плата на вказаному підприємстві, позивачем суду першої інстанції надано не було.

Позивачем також не доведено наявності у відповідача значних матеріальних витрат, які перевищують його дохід і джерело одержання яких є інше, ніж одержання позики від підприємства, на підтвердження чого відповідач надав відповідну довідку.

Отже, наведені вище обставини щодо матеріального стану відповідача та позивача існували на момент первинного присудження з відповідача аліментів і були враховані судом при ухваленні рішення 18 липня 2017 року.

Наявність у дитини компресійного перелому хребта внаслідок травми та необхідність у зв`язку з цим проведення реабілітаційних заходів також було враховано апеляційним судом при первинному присудженні аліментів, а доказів на підтвердження тієї обставини, що стан здоров`я дочки у порівнянні з минулим 2017 роком погіршився і витрати у зв`язку з цим збільшились, позивачем не надано.

Крім того, позивачем не доведено збільшення витрат на утримання дочки у зв`язку з продовженням нею навчання, оскільки та обставина, що дочка навчалась на двох формах навчання, одна з яких є платною, існувала і при первинному визначенні розміру аліментів за рішенням апеляційного суду від 18 липня 2017 року.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідач продав 27.03.2019 року належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , колегія суддів не враховує, оскільки доказів на підтвердження цієї обставини не було подано суду першої інстанції при вирішенні даного спору 02.04.2019 року і цією обставиною позивач свої позовні вимоги не обгрунтовувала, однак, це не позбавляє позивача в майбутньому звернутись до суду з іншим позовом про збільшення розміру аліментів за наявності для того визначених законом підстав.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, дослідивши та надавши належну правову оцінку доказам, які сторони подали суду на підтвердження своїх вимог та заперечень, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування рішення суду, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 05 вересня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.