Справа номер 480/1960/17 Суддя суду першої інстанції - Войнарівський М.М.
Провадження номер 22-ц/812/92/19 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2018 року, ухвалене о 13 год.11 хв. під головуванням судді Войнарівського М.М. в приміщенні суду у м.Миколаєві, повний текст якого складено 16 жовтня 2018 року, за позовом ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 подала до суду зазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

02 січня 2017 року близько 18 год.00 хв. на автодорозі Миколаїв-Кам'янка-Миколаїв у районі с.Велика Корениха сталася дорожньо-транспортна пригода за участі невстановленого транспортного засобу, який спричинив їй тілесні ушкодження.

У зв'язку з цим позивач з 02 січня по 17 лютого 2017 року перебувала на лікуванні у лікувальному закладі, де на придбання медичних препаратів було витрачено 30 973,12 грн.

Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди їй встановлено ІІ групу інвалідності.

Позивач зазначала, що за даним фактом розпочато досудове розслідування за ч.1 ст.286 КК України. Однак, транспортний засіб, а також водій, який здійснив наїзд, не встановлені.

ОСОБА_3 вказувала, що неодноразово зверталася до відповідача з заявами про відшкодування шкоди, на підтвердження якої надала всі необхідні документи. Однак, відповіді від МТСБУ не отримала.

У зв'язку з цим позивач просила на підставі ст.ст.23-26-1, п.п.«б» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.1195 ЦК України стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у сумі 93 692,80 грн., яка складається з шкоди, пов'язаної з лікуванням, у сумі 30 973,12 грн., шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності, в сумі 5 119,68 грн., шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності, в сумі 57 600 грн., а також моральну шкоду у сумі 4685 грн.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено. З МТСБУ на користь позивача стягнуто майнову шкоду в сумі 93 692,80 грн. та моральну шкоду в сумі 4 685 грн., а також на користь держави - судовий збір в сумі 983,77 грн.

Рішення мотивоване тим, що позовні вимоги є доведеними та відповідають положенням чинного законодавства.

Не погодившись з рішенням суду, МТСБУ подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач вказував, що позивачем не було доведено позовних вимог, в тому числі факту наїзду на неї невідомого автомобіля. Висновки суду побудовані лише на припущеннях. Відповідач клопотав про зупинення розгляду справи до закінчення кримінального провадження. Однак, суд першої інстанції зазначене клопотання не розглянув.

Крім того, МТСБУ зауважено, що частина травм позивача не могла бути спричинена ймовірною транспортною пригодою (гостра виразка тонкої кішки, дифузний перитоніт, виразка з перфорацією), а тому судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги у повному обсязі.

Посилаючись на зазначені обставини, МТСБУ просило задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Серед іншого, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14.

Згідно з ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст.ст.24-26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

У зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі встановлення II групи інвалідності становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Підпункт «б» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

З матеріалів справи вбачається, що 02 січня 2017 року до Міської лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаєва поступила ОСОБА_3 з основним діагнозом: перелам обох лонних і сідаліщних кісток тазу зі зміщенням; осколковий перелам правого стегна зі зміщенням; алкогольне сп'яніння. Супутній діагноз - гостра виразка термінального відділу тонкої кишки. Дифузний перитоніт. Виразка з перфорацією.

Виписний епікриз від 17.02.2017 р., довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 12.07.2017 р. містять посилання, що травма була отримана ОСОБА_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Строком до 01 червня 2018 року їй встановлена ІІ група інвалідності (т.1 а.с.5, 24).

02 січня 2017 року вищезазначений лікувальний заклад звернувся до чергової частини Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області з повідомленням про надходження до лікарні ОСОБА_3 із тілесними ушкодженнями, які, як вона повідомила, отримала у дорожньо-транспортній пригоді на території Центрального району м.Миколаєва.

На підставі вищезазначеного повідомлення лікувального закладу 03 січня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про початок кримінального провадження № 0000024 за ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України (т.1 а.с.146).

02 січня 2017 року працівниками правоохоронних органів складено протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, за яким мала місце пригода по вул.Поштовій, 107 в м. Миколаєві, під час якої відбулось викидання пасажира із невстановленого автомобіля (т.1 а.с.151-162).

Згідно з протоколом огляду місця події від 04 січня 2017 року оглянуто ділянку дороги Т-1507 на повороті до с.Шурине, де було здійснено наїзд на пішохода (т.1 а.с.163-176).

За поясненнями ОСОБА_3, наданими у кримінальному провадженні, 02 січня 2017 року близько 17 год. 20 хв. вона рухалася по узбіччю автомобільної дороги у напрямку с.Шурине (від повороту з автодороги Т-1507 пройшла приблизно 100 метрів), коли відчула потужний поштовх у спину, від якого впала на землю та втратила свідомість від сильного болю (як їй стало відомо пізніше невстановлений автомобіль здійснив на неї наїзд). На мить оговтавшись помітила, що перебуває у салоні невідомого автомобіля, після чого знову втратила свідомість та в подальшому прийшла до тями у кареті швидкої медичної допомоги. Від лікарів вона дізналася про те, що її було виявлено у непритомному стані за адресою вул. Поштова, 107 в м.Миколаєві (т.1 а.с.177-178).

Згідно з повідомленнями слідчого Миколаївського районного відділення Очаківського відділу поліції Кукіна В.В. транспортний засіб та водій, який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, не встановлені. Досудове розслідування триває (т.1 а.с.123).

За відомостями Міської лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаєва ОСОБА_3 перебувала у лікарні у період з 02 січня по 17 лютого 2017 року, де їй було здійснено операцію зі стабілізації тазу та рани правого стегна, ушивання виразки «Лаваш» та дренування черевної порожнини. Для здійснення ушивання виразки та лікування вказаного діагнозу лікарнею було використано медичних препаратів на суму 487 грн.42 коп.

За власні кошти ОСОБА_3 за період лікування були придбані медичні препарати на суму 38 341,16 грн., що підтверджується квитанціями (т.1 а.с.12-23).

Перелік медикаментів, які використовувалися лікарнею для лікування ОСОБА_3 за її рахунок, та квитанції свідчать про використання медикаментів на суму 31 645,21 грн.

З урахуванням травм, спричинених внаслідок ДТП, призначення лікаря на їх лікування, проведеного оперативного втручання, квитанцій на придбання ліків, підтверджується витрачання ОСОБА_3 на лікування травм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суми, заявленої у позові.

Позивач зверталася до відповідача з вимогою про здійснення відшкодування у добровільному порядку (т.1 а.с.27-36). Однак його не отримала.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення шкоди, пов'язаної з її лікуванням, з тимчасовою втратою працездатності та стійкою втратою працездатності, виходячи з положень підпункту «б» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є правильним, оскільки з матеріалів справи вбачається факт спричинення позивачу тілесних ушкоджень невстановленим транспортним засобом.

Посилання відповідача на недоведення цього факту, колегія суддів вважає безпідставним. Медичні документи свідчать, що тілесні ушкодження позивачем були отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого їй було встановлено інвалідність.

Відповідач вказаного належними доказами не спростував.

Витрачені позивачем кошти на лікування травм, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму 30 973,12 грн., доведені призначеннями лікаря та квитанціями про їх придбання на вказану суму.

До вказаної суми не входять кошти на придбання ліків з приводу супутнього до основного діагнозу, що вбачається при дослідженні медичних документів та квитанцій.

Визначена судом на підставі ст.26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума шкоди, пов'язана із стійкою втратою працездатності позивачем, що підлягає стягненню на її користь, у сумі 57 600 грн. також є правильною.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу встановлена ІІ група інвалідності, а тому вказаний розмір шкоди становить 18 мінімальних заробітних плат (18 х 3200 грн. = 57 600 грн.).

Проте, судом допущено помилку при обрахуванні шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності, оскільки ним помилково зазначено 48 діб лікування, замість 47 діб. Сума вказаної шкоди буде становити 5014,90 грн. (106,7 грн. за день х 47 днів).

У зв'язку з цим рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про стягнення майнової шкоди підлягає зміні.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода у сумі 93 588,02 грн. (30 973,12 + 57 600 + 5014,90).

Що ж стосується висновку суду про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то він є хибним, оскільки не відповідає вимогам ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За вказаною нормою Закону МТСБУ відшкодовує потерпілому моральну шкоду тільки у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В інших випадках, в тому числі за підпунктом «б» пункту 41.1 статті 41 Закону (заподіяння шкоди невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу), моральна шкода відшкодовується страховиком.

За такого, рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги.

Посилання відповідача на порушення судом норм цивільно-процесуального права, а саме не розгляд клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, колегія суддів вважає безпідставним.

Дійсно в матеріалах справи є таке письмове клопотання, яке було надіслано до суду поштою.

Однак, у судових засіданнях представником відповідача воно підтримано не було і такого клопотання не заявлялося.

До того ж при неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді. Вказаного з матеріалів справи не вбачається.

Оскільки рішення частково змінено та частково скасовано, то відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 935,88 грн.

Враховуючи, що рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди скасовано, то за рахунок держави Головним управлінням Державної казначейської служби України у Миколаївській області підлягають компенсуванню Моторному (транспортному) страховому бюро України понесені ним судові витрати, а саме сплачений за подачу апеляційної скарги в частині вказаних вимог судовий збір у сумі 960 грн. за платіжним дорученням №127355723 від 12.11.2018 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2018 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення майнової шкоди та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у сумі 93 588,02 грн.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судовий збір у сумі 935,88 грн.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2018 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги.

Компенсувати за рахунок держави Головним управлінням Державної казначейської служби України у Миколаївській області понесені Моторним (транспортним) страховим бюро України судові витрати, а саме сплачений за подачу апеляційної скарги судовий збір у сумі 960 грн. за платіжним дорученням №127355723 від 12 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року.