Справа № 162/796/18
Провадження № 2/162/32/2019
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого -- судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення та зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

ОСОБА_2 звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 31 жовтня 2018 року.

Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Постановлено розглянути справу 18 грудня 2018 року без повідомлення сторін.

Відповідно до ухвали суду від 18 грудня 2018 року за ініціативою суду продовжено розгляд справи з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено 14 січня 2019 року з участю сторін.

2. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтуванні позову ОСОБА_2 вказує, що рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 13 лютого 2009 року ухвалено стягувати з відповідача у користь позивача на утримання трьох дітей аліменти по сто гривень щомісячно на кожну дитину. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Двоє дітей уже повнолітні. Неповнолітня донька ОСОБА_4 та повнолітній син ОСОБА_5 проживають разом з позивачем. ОСОБА_2 самостійно їх утримує. Позивач має постійне місце роботи, однак отримує мінімальну заробітну плату і не може у повній мірі забезпечити потреби дітей через підвищення цін на одяг, продукти харчування тощо. Відповідач є фізично здоровим може працювати та отримувати дохід, який дозволяє надавати матеріальну допомогу для утримання неповнолітньої дочки. Повнолітній син ОСОБА_5 навчається у вищому навчальному закладі і самостійного заробітку не має. З часу присудження аліментів збільшився прожитковий мінімум, для дитини від 06 до 18 років з 01 січня 2018 року він становить 1860 гривень, з 01 липня 1944 гривні, з 01 грудня 2027 гривень. У цьому контексті позивач звертає увагу на зміни у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів, зокрема на положення частини другої статті 182 Сімейного кодексу України (далі СК).

У звязку з наведеним ОСОБА_2 просить збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 до однієї тисячі гривень щомісячно з вказівкою про мінімальний розмір аліментів не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

2.1 Пояснення позивача у судовому засіданні.

ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач вказала, що вона працює санітаркою на фельдшерсько-акушерському пункті, син ОСОБА_5 навчається на платній формі, їй важко утримувати двоє дітей.

Між тим, ОСОБА_2 визнала, що відповідач має двоє дітей з іншою жінкою, з якою проживає у «громадянському» шлюбі.

3. Стислий виклад позиції відповідача.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечив, зазначив, що проживає у «громадянському» шлюбі з ОСОБА_6, з якою має двоє дітей 2014 та ІНФОРМАЦІЯ_1.

Матеріальне становище відповідача вкрай важке, у цей час він ніде не працює, несе додаткові витрати у звязку з лікуванням цукрового діабету і не може сплачувати аліменти у більшому розмірі.

3.1 Пояснення відповідача у судовому засіданні.

ОСОБА_3 у судовому засідання додав, що цукровий діабет діагностовано у нього два роки тому, лікування здійснює за власний кошт.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносини з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ № 033440 ОСОБА_4 народилася 05 вересня 2006 року , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Довідкою про склад сімї від 02 жовтня 2018 року стверджено, що з позивачем проживають двоє її дітей: дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до довідки про доходи від 29 жовтня 2018 року позивач працює молодшою медсестрою у фельдшерсько-акушерському пункті комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Любешівської селищної ради». Загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з квітня по вересень 2018 року становить 11464,61 гривні.

Згідно з довідкою № 9012/03-14-24 від 04 жовтня 2018 року на примусовому виконанні Любешівського районного відділу державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист № 2-53/2009, який виданий Любешівським районним судом 10 вересня 2009 року, про стягнення з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 аліментів на утримання трьох дітей у розмірі по сто гривень щомісячно на кожну дитину. У звязку з досягненням повноліття двома дітьми, у цей час аліменти стягуються лише на доньку ОСОБА_4.

Відповідно до довідки Любешівського технічного коледжу № 250 від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_8 навчається у цьому навчальному закладі на платній формі на кухаря по 15 січня 2019 року.

Відповідно до записів трудової книжки серії УКР № 0472724 відповідач ОСОБА_3 з 30 червня 1995 року не працевлаштований.

З поданою відповідачем медичної документації слідує, що ОСОБА_3 хворіє на важку форму цукрового діабету другого типу з супутніми ускладненнями, гіпертонічну хворобу.

Сторонами визнається, що відповідач ОСОБА_3 проживає однією сімєю з іншою жінкою, з якою має двоє дітей.

5. Норми права, які застосував суд.

У відповідності до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 51 Конституції України, статтею 180 СК встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами першою-третьої статті 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною третьої статті 184 СК у редакції на момент присудження аліментів з ОСОБА_3 було встановлено, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А частиною другою статті 182 СК передбачалось, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Чинна редакція статті 184 СК з врахуванням змін, внесених Законом № 2037-VIII від 17 травня 2017 року та Законом № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності з частинами першою, другою статті 182 СК, у редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року та Закону № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, яка чинна на момент звернення позивача з цим позовом до суду, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

6. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи положення статті 192 СК, необхідно констатувати, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка одержує аліменти, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, стан здоровя, змінився сімейний стан або покращилося матеріальне становище чи стан здоровя платника аліментів, змінився його сімейний стан тощо.

Під зміною сімейного стану необхідно розуміти появу або вибуття з сімї одержувача або платника аліментів осіб, яким вони за законом зобовязані надавити утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні.

ОСОБА_2 у судовому засіданні не довела належними доказами наявність передбачених статтею 192 СК обставин, які б давали підстави суду для ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів.

Порівнюючи з 2009 роком, кількість утриманців у ОСОБА_2 зменшилась. При цьому суд не бере до уваги докази про навчання сина ОСОБА_5 після досягнення ним повноліття, адже в межах заявлених позивачем вимог вирішується питання про збільшення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4. Позивач, повнолітній син сторін не позбавлений права ставити питання про стягнення аліментів з відповідача на підставі статті 199 СК.

Позивач не подала будь-яких доказів щодо погіршення її матеріального стану, стану здоровя у порівнянні з періодом, коли розглядалась справа про стягнення з відповідача аліментів.

Натомість з поданої відповідачем медичної документації вбачається, що він захворів на важку форму цукрового діабету другого типу з супутніми ускладненнями, гіпертонічну хворобу.

Відповідачем визнається, що у ОСОБА_3 зявилось на утриманні ще двоє дітей.

Отже, сама по собі зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру уже присуджених аліментів відповідно до статті 192 СК.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17 (провадження № 61-37114св18).

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позові.

7. Питання розподілу судових витрат.

На момент ухвалення судового рішення у матеріалах справи відсутні докази про понесені сторонами судові витрати.

У звязку з відмовою у позові, передбачених законом підстав для стягнення судового збору з відповідача немає.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 264, 265 ЦПК, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення та зміну способу стягнення аліментів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 січня 2019 року.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук