Ухвала

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 686/6775/18-ц

провадження № 61-42631сво18

Верховний Суд у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Крата В.І., Стрільчука В. А., Червинської М. Є.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_7 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 02 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з вересня 2016 року він, як суддя у відставці, отримував щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України Пенсійний фонд України, як податковий агент, щомісячно утримував з його щомісячного грошового утримання податок з доходів фізичних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Вважав, що внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного у зазначеній частині закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання йому було заподіяно майнову шкоду у виді утриманого податку з доходів фізичних осіб за період з 17 вересня 2016 року по лютий 2018 року включно у розмірі 43 846,04 грн.

На підставі вказаного, ОСОБА_7 просив суд стягнути на його користь шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України шкоду у розмірі 43 846,04 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 02 серпня 2018 року, позов задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_7 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 43 846,04 грн шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Судові рішення мотивовані тим, що неконституційність закону, встановлена Конституційним Судом України, є підставою для застосування до держави, наслідків, передбачених статтею 1175 ЦК України.

У касаційній скарзі Управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не врахував ту обставину, що механізм відшкодування шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними, положеннями статті 1175 ЦК України не врегульований. Крім того, позивач не має права вимагати повернення відрахованого податку з дати внесення змін до відповідних норм Податкового кодексу України, оскільки саме у рішенні Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018 передбачено, що ця норма втрачає чинність з моменту ухвалення цього рішення.

У жовтні 2018 року ОСОБА_7 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. Так, визнавши норму Податкового кодексу України такою, що не відповідає приписам Конституції України, Конституційний Суд України підтвердив наявність факту триваючого порушення його прав, що полягало в утриманні податку з щомісячного довічного грошового утримання позивача.

30 серпня 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду ухвалою відкрив касаційне провадження у справі.

05 грудня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до судового розгляду.

19 грудня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала суду мотивована тим, що предметом судового розгляду у цій справі є вимога судді у відставці про стягнення з Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби у місті Хмельницькому майнової шкоди у сумі 43 846,04 грн, завданої позивачеві внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці останньому завдало майнової шкоди у вигляді утриманого податку з доходів фізичних осіб. Як на підставу позову, позивач посилався на положення статті 1175 ЦК України.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України. Закони та інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 1175 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Виходячи з ціни позову, яка становить 43 846,04 грн, справа, у силу пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, є малозначною.

Відкриваючи касаційне провадження у даній справі, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт а) пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України).

Проте, в ухвалах: від 27 вересня 2018 року у справі № 686/6137/18, провадження № 61-44208ск18; від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/7488/18, провадження № 61-42305ск18; від 31 жовтня 2018 року у справі №686/6719/18, провадження № 61-46428ск18 з аналогічними позовними вимогами, постановлених Верховним Судом у складі суддів Першої і Другої судових палат Касаційного цивільного суду зроблено висновок про те, що виходячи з ціни позову така категорія справ є малозначною в силу вимог законута відмовлено у відкритті касаційного провадження з наведеної підстави.

Зазначене свідчить про існування різного підходу до розуміння та тлумачення підпункту а) пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України.

На підставі вказаного, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що вирішення такого правового питання як вимога про стягнення з Держави Україна майнової шкоди, завданої внаслідок прийняття Верховною Радою України закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який у подальшому визнаний неконституційним, викликає необхідність формування єдиної правозастосовчої практики, що підлягає вирішенню Обєднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

З огляду на викладене, касаційна скарга Управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 02 серпня 2018 року підлягає прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З огляду на вказане справа розглядатиметься Обєднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі ОбєднаноїПалати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_7 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 02 серпня 2018 року.

Призначити справу до розгляду Верховним Судом у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник Б. І. Гулько В. І. Крат В. А. Стрільчук М. Є. Червинська