Провадження № 2/761/545/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вереснувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, з огляду на наступне. Просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІVPGА0000100п від 18.05.2007 року в розмірі 3 023 784,58 доларів США звернути стягнення на квартиру загальною площею 65,60 кв. м., житловою площею 41,30 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідачів, які зареєстровані в квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку в територіальному органі міграційної служби України до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу зазначеної квартири. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.05.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №КІVPGА0000100п. За даним договором ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 180 000,00 доларів США строком до 18.05.2017 року зі сплатою 11,04% річних. Але ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконувала та станом на 26.03.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 3 023 784,58 доларів США з яких: 168 109,64 доларів США - заборгованість за кредитом, 104 131,23 долари США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 18 360,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2 589 164,17 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31,29 долар США - штраф (фіксована частина), 143 988,25 доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, між Позивачем та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки та передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 . А тому, оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконує, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вимоги було заявлено до ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №КІVPGА0000100п від 18 травня 2007 року, що станом на 26.04.2013 року складає 534 620 (п`ятсот тридцять чотири тисячі шістсот двадцять) доларів США 41 цент з яких: 168 109 (сто шістдесят вісім тисяч сто дев`ять) доларів США 64 центи - заборгованість за кредитом, 104 131 (сто чотири тисячі сто тридцять один) долар США 23 центи - заборгованість по процентам за користування кредитом, 18 360 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят) доларів США 00 центів - заборгованість по комісії за користування кредитом, 100 000 (сто тисяч) доларів США 00 центів - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 31 (тридцять один) долар США 29 центів - штраф (фіксована частина), 143 988 (сто сорок три тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) доларів США 25 центів - штраф (процентна складова) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 65,60 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Шостою Київською державною нотаріальною конторою 18.12.2001 року шляхом продажу з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

06.04.2016 р. колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва апеляційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2015 р. залишено без змін.

12.04.2017 р. колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 .

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу передано в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року залишено без змін.

При цьому колегією суддів зазначено, що суди не з`ясували і не встановили чи мали місце обставини, якими обґрунтовували сторони вимоги й заперечення, та якими доказами вони підтверджуються або спростовуються, а саме: не визначилися, що пеня має обчислюватися та стягуватися лише в національній валюті України - гривні, належним чином не перевірили, не дослідили наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, не з`ясували з чого вона складається та за який період нарахована, не встановили дійсного розміру кредитної заборгованості та не визначилися з обсягом відповідальності відповідача.

02.06.2017 Шевченківським районним судом м. Києва дану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено її розгляд в загальному порядку.

У зв`язку із набуттям 15.12.2017 р. чинності змін до ЦПК України, 26.01.2018 р. в судовому засіданні вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Під час підготовчого провадження представник позивача змінив позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 3 023 784,58 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.04.2013 року складає 24 160 038,80 грн. за кредитним договором № КІVPGА0000100п від 18 травня 2007 року.

Зважаючи на зміну позовних вимог у підготовчому засіданні вирішено питання про суб`єктний склад учасників справи.

Відповідач ОСОБА_1 направила в адресу суду відзив на позов де вказала наступне. Банком не було надано грошові кошти у повному обсязі, проте розрахунок проводиться з суми 205 000,00 доларів США. Погашення заборгованості мало б здійснюватись щомісяця в період з 15 по 20 число кожного місяця у сумі 2859,244 долари США за курсом НБУ У зв`язку із наявною заборгованістю банк у 2010 році звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з відповідним позовом. В подальшому позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська щодо стягнення заборгованості. Таким чином, позивач вже використовував право на захист своїх інтересів в інших судах. Також існує і виконавчий напис 2345 від 16.04.2018 р. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 2 987 640,00 грн. Крім того, дата останнього платежу за договором становить 20.01.2009 р. , що в свою чергу значить, що при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення права, у зв`язку із чим виникає право звернення до суду з вимогами, який в свою чергу становить 3 роки. За таких обставин ОСОБА_1 просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності - відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що заява про застосування строків позовної давності не може бути задоволена, оскільки кінцевий термін повернення кредиту 18.05.2017 року. Крім того, перебіг строку позовної давності переривається у разі пред1явлення особою позову до одного із кілько боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивача. Відповідно до розрахунку, останній платіж було 19.02.2010 року. Банк звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ, яким 02.'12.2011 р. було винесено заочне рішення яким задоволено вимоги позивача. Ухвалою від 23.05.2012 р. дане заочне рішення скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку. 25.12.2012 р. провадження у справі зупинено до набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Києва законної сили. 12.11.2015 р. ухвалою суду позовну заяву залишено без розгляду. За виконавчим написом було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по відсоткам (частини відсотків) у розмірі 116 000,00 доларів США, що еквівалентно 2985840,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, поважність причин неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що 18.05.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № КІVPGА0000100п за умовами якого банк взяв на себе зобов`язання надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу банку на строк до 18.05.2017 року у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 205 310,00 доларів США на наступні цілі: на споживчі цілі 180 000,00 доларів США, а також у розмірі 25 310,00 доларів США на сплату страхових платежів.

В свою чергу відповідач взяла на себе зобов`язання погасити кредит та сплатити відсотки у розмірі у порядку та строки встановлені договором.

Як свідчать матеріали справи, видача готівки за договором відбулась 18.05.2007 р. Дана обставина не була спростована стороною відповідача.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як свідчать умови договору, грошові кошти надаються на період з 18.05.2007 р. по 18.05.2017 р., розмір відсотків сторонами встановлений на рівні 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Графік погашення заборгованості за кредитним договором № КІVPGА0000100п, (додаток № 1), який є невід`ємною частиною договору також узгоджено і підписано сторонами.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 не виконуються належним чином умови договору, останній платіж на погашення кредиту було здійснено відповідачем 19.02.2010 р. внаслідок чого виникла заборгованість, яка має бути стягнута з боржника.

Як свідчить наданий представником позивача розрахунок, заборгованість станом на 25.01.2018 р. становить 3 023 784, 58 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 26.04.20143 р. складає 24 160 038 грн. 80 коп. і складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 168 109,64 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 104 131,23 долари США; заборгованості по комісії за користуванням кредитом у сумі 18 360,00 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору у сумі 2 589 164,17 долари США; 31,29 долари США штраф (фіксована частина); 143 988,25 доларів США штраф (процентна складова).

Відповідач, не заперечуючи факт укладання договору та заборгованості погашення кредиту, вказує на те, що банк вже скористався своїм правом на звернення до суду з відповідним позовом, а крім того, останній платіж нею було здійснено у лютому 2010 р., а отже з огляду на приписи ст. 257,258 ЦК України строки для звернення до суду за захистом своїх прав позивачем пропущено, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, відповідно до ч. 1 ст.526 ЦК України.

У разі порушення зобов`язання, як це визначено ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За умовами кредитного договору, а саме п. 4.1 - при порушенні позичальником будь - якого зобов`язання, передбачених п.п. 2.2.2.,2.2.3 (сплата відсотків за користування кредитом, сплата винагороди) банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню у розмірі 3,00 % від суми простроченого платежу, але не менше 75,00 грн. за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривневому еквіваленті. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день сплати.

Положеннями п. 5.4. кредитного договору сторони встановили, що при порушенні позичальником строків платежів по будь - якого з грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв`язку із чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку сплатити банку штраф у розмірі 25,00 грн. + 5% від суми позову.

Як свідчить розрахунок наданий позивачем, який було досліджено під час розгляду справи заборгованість за кредитом становить на день звернення до суду 168 109,64 долари США, 104 131,23 долари США заборгованість по процентам за користування кредитом. Дана заборгованість фактично не оспорювалась відповідачем та її розмір підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи.

ПАТ КБ «Надра» також було нараховано 31,29 доларів США - фіксована частина штрафу та 143 988,25 доларів США процентна складова штрафу, пеня у розмірі, заборгованість по комісії у сумі 18 360,00 доларів США та пеня у розмірі 2 589 1634,17 доларів США та заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 18 360,00 доларів США.

Неустойкою (штрафом, пенею), за положеннями ч.1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.,ч. 2,3 ст. 459 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, як вбачається з наданого розрахунку та вищенаведених умов договору, неустойка нараховувалась відповідачу у зв`язку із порушенням строків сплати процентів за користування кредитом.

Разом з тим, суд не може погодитись з таким нарахуванням, як таким, що здійснено без урахування положень ст. 258 ЦК України, а саме за весь термін порушення виконання зобов`язання (станом на 26.04.2013 р.).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, відповідно до вимог ст. 256 ЦК України.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що визначено положеннями ст. 257 ЦК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1, п. 1 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що пеня нараховувалась на несплачені відсотки за користування кредитом, зважаючи на дату здійснення останнього платежу - 19.02.2010р. неустойка має становити - 144 906,16 грн. (104 131,23 долари СШАх7,99= 832008,53 грн.; за період розрахунку 19.02.2010 р. по 19.02.2011 р. : ставка НБУ % 10,25 (період 19.02.2010 по 07.06.2010 р.) кількість днів 109 - 50 934,85 грн., ставка НБУ 9,5% (період 08.06.2010 по 07.07.2010 р.) кількість днів 30 - 12993,00 грн., ставка НБУ 8,5 % (період 08.07.2010 по 09.08.2010 р.) кількість днів 33 - 12787,85 грн., ставка НБУ 7,75% (період 10.06.2010 р. по 19.02.2011 р.) кількість днів 193 - 68 190,46 грн.).

При цьому суд виходить з того, що чинне законодавство України не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватись у гривні та стягуватись судовим рішенням лише у національній валюті, як це визначено Верховним Судом України у постанові від 01.04.2015 р. у справі № 3-29гс15.

При вирішенні питання щодо можливості стягнення штрафу суд має зазначити, що з урахуванням того, що останній за умовами договору нараховується при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, останній може бути нарахований за невиконання умов договору в частині погашення заборгованості за тілом кредиту, сплата якої передбачена умовами договору.

Здійснений представником позивача розрахунок штрафу було перевірено в судовому засіданні.

Проте, заявляючи вимогу про стягнення комісії представником банку не було доведено, що її сплата передбачена умовами кредитного договору.

Так, як свідчать матеріали справи, вимога про дострокове повернення кредиту, сплати всіх належних сум направлено відповідачу 15.03.2013 р., розрахунок заборгованості складено станом на 24.04.2013 р.

Разом з тим, як це було зазначено вище, останній платіж за договором відповідачем здійснено 19.02.2010 р.

Відповідно до ст. 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України.

За положеннями ч.ч 2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як свідчать надані сторонами докази, ПАТ КБ «Надра» звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Акцент-Банк», ТОВ «Траєкторія» про стягнення заборгованості за кредитним договором № КІVPGА0000100п , яка виникла станом на 19.08.2011 р.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2011 р. позов задоволено.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2012 р. заочне рішення скасовано в призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2012 р. провадження по справі було зупинено та в подальшому, а саме 12.11.2015 р. позов залишено без розгляду.

З огляду на те, що з даним позовом представник ПАТ КБ «Надра» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва у червні 2013 р. підстави вважати пропущеним строк, встановлений для звернення до суд у відсутній.

Відсутні також і підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності в у зв`язку із вчиненням приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. виконавчого напису, зважаючи на дату його вчинення 16.04.2018 року.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконувались зобов`язання за договором № КІVPGА0000100п від 18.05.2007, з урахуванням того, що підстави для застосування положень ч. 4 ст. 26 ЦПК України відсутні, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитом у розмірі 168 109,64 долари США, що становить 1343196,02 грн., заборгованості по процентам - 104 131,23 доларів США, що становить 832 008,53 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 144 906,16 грн.. штраф (процентна складова) у розмірі 143 988, 25 доларів США, що становить 1 150466,18 грн., штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США,що становить 250,00 грн., а всього 3 470 826 грн. 89 коп.

Розподіляючи судові витрати, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,196, 258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст.ст. 203, 204,215,546 ЦПК України, суд - .

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код , м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором № КІVPGА0000100п від 18.05.2007 р. розмірі 168 109,64 долари США, що становить 1343196,02 грн., заборгованості по процентам - 104 131,23 доларів США, що становить 832 008,53 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 144 906,16 грн.. штраф (процентна складова) у розмірі 143 988, 25 доларів США, що становить 1 150466,18 грн., штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США,що становить 250,00 грн., а всього 3 470 826 грн. 89 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: