Справа № 188/1449/19
Провадження № 2/188/572/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи : не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду, та з урахуванням уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 25.11.2019 року, просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровану за місцем проживання за адресою : АДРЕСА_1 такою, що втратила право користування житлом (садибою), що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона, ОСОБА_1 являється одноосібним власником садиби за адресою : АДРЕСА_1 . Доказом належності їй садиби на праві приватної власності є Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий Колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» за номером витягу 26974394 від 10.08.2010 року, реєстраційний номер 30653518 та Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовленим станом на 09.04.2010 року.

З 1990 року в належному їй домоволодінні за її згодою було зареєстровано за місцем постійного проживання її донька ОСОБА_2 а з 16.05.2017 року її донька ОСОБА_3 . З 2005 року донька ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов складеного депутатом Брагинівськрї сільської ради ОСОБА_4 в присутності свідків-сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Після переїзду в 2005 році на місце постійного проживання її чоловіка на території Олександропільської сільської ради Петропавлівського району в належній їй на праві приватної власності садибі відповідачі не проживають, угоди щодо найму (оренди) належної їй садиби чи її частини між ними укладено не було, але донька ОСОБА_7 щодо її прохань не виконує ніяких дій та навіть не намагається їх виконати, що вказує на повну бездіяльність щодо зняття з реєстрації в належній їй садибі. З такими проханнями до відповідача вона зверталась неодноразово, але відповідач на них не реагує, з обліку знятись не бажає, чим перешкоджає моєму одноосібному праву на розпорядження власністю. Окрім того така реєстрація за місцем проживання в належній їй садибі перешкоджає оформленню нею державної соціальної субсидії. Отже в добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 відмовляється подати заяву до державного органу реєстрації про зняття її разом з донькою ОСОБА_8 з реєстрації за місцем проживання в належній їй садибі, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом її порушеного права.

Позивач в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання з`явилась, направила до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги не визнає, так як не має можливості більш ніде прописатись.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Петропавлівська районна державна адміністрація свою думку щодо предмету спрору виклала в письмовій заяві.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.08.2010 року ОСОБА_1 дійсно належить на праві приватної власності житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 . (а.с.7).

Відповідно до акту складеного депутатом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 02.10.2019 року встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає з 2005 року, за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.11).

Відповідно до довідки виданої Брагинівською сільською радою від 03.10.19 року № 1082 встановлено, що ОСОБА_2 , 1984 року народження дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1 , але фактично з 2005 року не проживає за вказаною адресою. (а.с.10)

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено в судовому засіданні позивач у визначеному законодавством порядку набув право власності на спірне домоволодіння.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей строк у разі спору може бути продовжено судом.

У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації більше чотирнадцяти років без поважних причин.

Оскільки наявність реєстрації ОСОБА_2 у спірному домоволодінні позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі, то позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 58-60, 79, 88, 212, 213-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровану за місцем проживання за адресою : АДРЕСА_1 такою, що втратила право користування житлом (садибою), що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 .

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра