Справа № 158/199/19 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/762/19 Категорія: 54 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Матвійчук Л.В.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня с. Озеро Ківерцівського району Волинської області про визнання протиправним та усунення перешкод у виконанні трудових обов`язків, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача - ОСОБА_3 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтувала тим, що відповідно до наказу директора Озерської школи № 6 від 23 січня 1995 року вона була прийнята на роботу на посаду вчителя зарубіжної літератури. 30 листопада 2018 року на підставі рішення Ківерцівської районної ради її звільнили з посади директора школи, після чого виконуюча обов`язки директора школи - ОСОБА_3 перешкоджає їй виконувати свої трудові обов`язки вчителя зарубіжної літератури.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати протиправними та зобов`язати відповідача ОСОБА_3 усунути їй перешкоди у виконанні трудових обов`язків вчителя зарубіжної літератури, стягнути з відповідача ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу та 20000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Ківерцівського районного суду від 27 лютого 2019 року до участі у розгляді справи як відповідача залучена загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня села Озеро Ківерцівського району Волинської області.

Рішенням Ківерцівського районного суду від 20 травня 2019 року в даній справі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено визнати протиправним та зобов`язати ОСОБА_3 як тимчасово виконуючу обов`язки директора школи усунути перешкоди у виконанні ОСОБА_1 . трудових обов`язків вчителя зарубіжної літератури.

Стягнуто із загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня села Озеро Ківерцівського району Волинської області в користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21603 грн та 2000 грн моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити, позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечили та просили скаргу залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Із матеріалів справи убачається, що на підставі наказу директора школи № 6 від 23 січня 1995 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду вчителя зарубіжної літератури Озерської середньої школи Ківерцівського району Волинської області (т.1,а.с.10,68).

Наказом № 193 від 31 серпня 2004 року відділу освіти Ківерцівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 . призначена на посаду директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня села Озеро Ківерцівського району Волинської області з 1 вересня 2004 року за контрактом (т.1,а.с.69).

Рішенням Ківерцівської районної ради № 29/4 від 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 звільнена з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня села Озеро Ківерцівського району Волинської області на підставі статті 45 КЗпП України (т.1,а.с.10, зворот).

Отже, судом встановлено, що 23 січня 1995 року між позивачкою ОСОБА_1 та школою села Озеро Ківерцівського району Волинської області був укладений трудовий договір, відповідно до якого позивачка прийнята на посаду вчителя зарубіжної літератури, а 31 серпня 2004 року на підставі розпорядження Ківерцівської районної ради Волинської області позивачка ОСОБА_1 була призначена на посаду директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня села Озеро Ківерцівського району за контрактом.

Постійна комісія Ківерцівської районної ради 29 серпня 2018 року прийняла рішення, яким рекомендувала звільнити з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня села Озеро Ківерцівського району ОСОБА_1 (т.1,а.с.89). 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 звільнена з посади директора школи на підставі статті 45 КЗпП України, яка регулює порядок розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації.

Таким чином, з позивачкою ОСОБА_1 були укладені два трудових договори, за якими вона у 1995 році була прийнята на посаду вчителя зарубіжної літератури, а у 2004 році з позивачкою був укладений контракт, за яким вона була призначена на посаду директора школи.

Контракт, за умовами якого позивачка виконувала трудові обов`язки на посаді директора школи, був розірваний у 2018 році, але трудовий договір, за яким вона виконувала свої трудові обов`язки на посаді вчителя зарубіжної літератури розірваний не був.

Судом також встановлено, про що не заперечує і відповідач та ОСОБА_3 , що після звільнення позивачки з посади директора школи її не допускають до виконання своїх трудових обов`язків на посаді вчителя зарубіжної літератури.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач була звільнена з посади директора школи, але не була звільнена з посади вчителя зарубіжної літератури, тому у відповідача не було підстав для її не допуску до роботи на посаді вчителя зарубіжної літератури.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_1 з 1995 року працювала на посаді вчителя зарубіжної літератури загальноосвітньої школи села Озеро Ківерцівського району Волинської області, а в період з 2004 по 2018 рік працювала на посаді директора цієї ж школи за контрактом.

Таким чином, з позивачем були укладені два трудові договори і у 2018 році з позивачкою був розірваний трудовий договір, за яким вона працювала на посаді директора школи.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача усунути перешкоди позивачці у виконанні нею трудових обов`язків вчителя зарубіжної літератури.

З врахуванням того, що відповідач неправомірно не допускає позивача до виконання нею трудових обов`язків вчителя зарубіжної літератури, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про стягнення в користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За положеннями статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки позивачку ОСОБА_1 не допускали до виконання нею трудових обов`язків на посаді вчителя зарубіжної літератури, тобто були порушені її законні права, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача в користь позивачки 2000 грн моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги відповідача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 травня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді