Справа № 420/953/19
Провадження № 22-ц/810/876/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Луганської В.М.

за участю секретаря Сінько А.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 30 серпня 2019 року, ухваленого Новопсковським районним судом у складі: судді Чалого А.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа - Білолуцька селищна рада Новопсковського району Луганської області,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

05 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю (а.с.4-6).

Позовні вимоги мотивовані тим, що разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 проживав її вітчим ОСОБА_2 , починаючи з 2006 року і до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник зазначає, що вона вела спільне господарство та спільний побут із вітчимом, а через те, що ОСОБА_2 був особою похилого віку , він потребував догляду з боку ОСОБА_1 . Також заявник поясняє, що 18.02.1989 року її мати зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з ДРАЦС громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4 від 22.02.2019 року. Дітей у ОСОБА_2 не було. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 .. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) площею 9,3000 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопсковської селищної ради, згідно державного акту І-ЛГ №042310 від 14.02.2003 року та залишок згідно сертифікату серії ЛГ №0082805 від 03.01.1997 року. 22.06.2012 року за заявою заявника була заведена спадкова справа №126/12 у державного нотаріуса Ковальова А.О. 05.11.2018 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у вчиненні нотаріальної ОСОБА_1 було відмовлено.

Обґрунтовуючи свої вимоги заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що для неї це має юридичне значення, бо без визнання цього факту не може оформити спадщину на своє ім`я.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 30 серпня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що наданими доказами не доведено факт проживання однією сім`єю, якій притаманне ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Суд зазначає, що ОСОБА_2 був забезпечений жилим приміщенням в іншому населеному пункті, в якому був зареєстрований і постійно проживав, а у зв`язку з погіршенням стану здоров`я своєї дружини він вимушено та тимчасово проживав у ОСОБА_1 , що саме по собі не створює сім`ю. Крім того, ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.02.1989 року по 02.01.2010 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , з якою спільно проживав, був пов`язаний спільним побутом, мав взаємні права та обов`язки у розумінні ст. 3 СК України, а тому неможливо вважати, що протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склалися відносини, що притаманні сім`ї .

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення її позовних вимог .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не дослідив належним чином надані докази, а саме:

- акт про сумісне проживання №2822, виданий Виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області від 29.10.2018 року;

- довідку №2824, видану Виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради від 29.10.2018 року якою підтверджено спільне проживання з вітчимом;

- пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Апелянт, вважає, що у даному випадку докази були досліджені судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, тому вказане судове рішення підлягає скасуванню.

Так на думку апелянта судом першої інстанції зазначено (аркуш 2 зворот абзац 2 Рішення), що ОСОБА_2 , був забезпечений житлом в іншому населеному пункті, в якому він був зареєстрований і постійно проживав, але з погіршенням стану здоров`я своєї дружини він вимушено та тимчасово проживав у ОСОБА_1 , що саме по собі не створює сім`ю.

З таким висновком суду апелянт не погоджується, оскільки, вказане спростовано письмовими доказами та показами свідків і ведення спільного побуту пов`язує заявника та вітчима ОСОБА_2 , відносинами, які мають ознаки сім`ї: спільний побут, взаємні права та обов`язки, оскільки вони проживали разом та кожен мав свої обов`язки одне перед одним.

Висновки суду першої інстанції, про те, що у відносинах заявниці та ОСОБА_2 , відсутні ознаки сім`ї не відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім того, факт спільного проживання вказаних осіб також визнається і заінтересованою особою - Білолуцькою селищною радою.

Але ж на думку апелянта суд дійшов хибного та передчасного рішення, яке не ґрунтується на дійсних обставинах справи, а тому підлягає скасуванню.

За змістом частини 2 статті 376 ЦПК України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На думку апелянта суд першої інстанції і посилається на норми права, які підлягали застосуванню, проте в результаті приходить до хибного висновку, а отже надає не вірне тлумачення закону, зокрема статті 3 Сімейного кодексу України.

Також судом першої інстанції не вірно проведено тлумачення пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, за змістом якої при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Апелянт вважає, що відповідно до ст. 1264 ЦК України, вона є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6 , як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , має для заявниці юридичне значення, оскільки, вона має намір оформити спадкові права на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 ..

За таких обставин судом першої інстанції зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, обставини справи досліджені не в повній мірі, та проведено не вірне тлумачення закону, який підлягав застосуванню, що призвело до прийняття по суті невірного рішення, яке підлягає скасуванню.

Доводи інших учасників справи

Від заінтересованої особи - Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області надійшло повідомлення, про те що заінтересована особа просить провести судове засідання без її участі та проти задоволення вимог, зазначених в апеляційній скарзі, не заперечують.

Позиція апеляційного суду

В судове засідання заінтересована сторона не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином.

В судовє засідання з`явилась представник апелянта адвокат Матвєєва Тетяна Сергіївна підтримала апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, осіб, які з`явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного висновку, що судом першої інстанції, дійсно було прийнято поспішне рішення без врахування суттєвих обставин по справі. Аргументуючи даний висновок, колегією суддів приймається до уваги надані апелянтом докази, щодо встановлення факту проживання однією сім`єю апелянта та ОСОБА_2 , а також пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ..

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15.05.1950 року Новопсковським ЗАГС, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 22.02.2019 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4 від 22.02.2019 року.

З 18.02.1989 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується вказаним вище витягом №4 від 22.02.2019 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 05.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що надане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , виданє 07.03.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) площею 9.3000 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопсковської селищної ради, згідно державного акту І-ЛГ № 042310 від 14.02.2003 року та залишок згідно сертифікату серії ЛГ №0082805 від 03.01.1997 року.

З матеріалів спадкової справи №126 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що 08.06.2012 року з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 . Інформації про інших спадкоємців матеріали справи не містять. На запит апеляційного суду надійшла відповідь від 09 грудня 2019 року №278 Новопсковської державної нотаріальної контори яка підтверджує факт звернення заявниці до нотаріальної контори і заведення за її заявою спадкової справи №126/12 .

Постановою державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори від 05.11.2018 року спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не встановлено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

З 19.11.1966 року ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_4 , виданого 06.04.2000 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області.

Згідно акту складеного 20.09.2018 року депутатом Білолуцької селищної ради ОСОБА_7 - підтверджено проживання без реєстрації, а саме, ОСОБА_2 з листопада 2006 року по березень 2012 року проживав в будинку АДРЕСА_1 .

З акту про сумісне проживання №2822 від 29.10.2018 року та довідки №2824 від 29.10.2018 року, виданими виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, вбачається, що ОСОБА_2 з листопада 2006 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_1 , яка доглядала за ним та вела спільне господарство.

Відповідно до інформації №926 від 24.11.2014 року, виданою виконкомом Білолуцької селищної ради, ОСОБА_1 , 1950 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні, суду першої інстанції, свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вона знала особисто. Коли мати заявника ОСОБА_3 захворіла, ОСОБА_1 в листопаді 2006 року забрала її до себе в смт. Білолуцьк разом з вітчимом ОСОБА_2 , оскільки той перебував у похилому віці. Після смерті матері вітчим залишився проживати разом з ОСОБА_1 у її будинку, але періодично виїзджав до смт Новопсков доглянути за будинком та отримати пенсію. ОСОБА_2 помер через два роки після смерті своєї дружини, його похованням займалась ОСОБА_1 . Свідку ОСОБА_5 відомо, що заявник здійснювала догляд за ОСОБА_2 , прибирала, прала.

Свідок ОСОБА_4 надала пояснення, що у зв`язку з хворобою матері у листопаді 2006 року ОСОБА_1 забрала її до себе в смт Білолуцьк разом з вітчимом ОСОБА_2 . Вітчим іноді навідував смт Новопсков, щоб доглянути за будинком та отримати пенсію. Свідок ОСОБА_4 з 2006 року постійно бачила ОСОБА_2 в будинку та на городі ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що вони разом жили. ОСОБА_1 здійснювала догляд за вітчимом, вони вели спільне господарство. Похованням ОСОБА_2 займалась заявник. Свідку відомо, що дітей у померлого не було. ОСОБА_4 підтвердила, що з листопада 2006 року по 2012 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені заяви на підставі того, що заявниця не проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю з 2006 року по день смерті судова колегія Луганського апеляційного суду не погоджується, через що скасовує рішення суду першої інстанції.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Колегією суддів на підставі матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом зі своїм вітчимом ОСОБА_2 однією сім`єю з листопада 2006 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлено, що заявницєю пред`явлено данну заяву з метою захисту її права на спадкування майна померлого ОСОБА_2 , оскільки нотаріусом відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії через відсутність кровного споріднення померлої та позивача.

Суд першої інстанції не належним чином дослідив матеріали справи та надав не належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, правильно визначив характер правовідносин між сторонами та вірно застосував закон, що їх регулює.

Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Судом першої інстанції вірно застосовано норми сімейного законодавства, однак не надано належної оцінки наданим заявницею доказам при ухваленні рішення а саме прояснення свідків про догляд заявниці за ОСОБА_2 .. Висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки наведених вище доказів у сукупності, є достатньо для встановлення факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю в розумінні положень Сімейного кодексу України з 2006 року до дня його смерті, що є більше, ніж п`ять років, саме так як цього вимагає норма статті 1264 ЦК України для віднесення позивача до четвертої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 .. Судова колегія враховує позицію заінтересованої сторони яка в суді першої та апеляційної інстанції визнавала вимоги заявниці та ту обставину що за заявою заявниці відкрито спадкову справуу після померлого ОСОБА_2 .. Тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті позову, а саме, позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років, заінтересована особа - Білолуцька селищна рада Новопсковського району- задовольнити. Встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з листопада 2006 року і по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 30 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років, заінтересована особа - Білолуцька селищна рада Новопсковського району- задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з листопада 2006 року і по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2019 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді О.Ю. Карташов

В.М. Луганська