Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3118/19
Провадження № 2/376/1599/2019
У х в а л а

"02" грудня 2019 р. суддя Сквирського районного суду Київської області Клочко В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, оскільки позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Така ж позиція зазначена в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Позивач звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання, посилаючись на норми ст.202 СК України, згідно якої повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Проте, суд, вирішуючи таку справу, має дотримати вимоги ст.205 СК України, а саме: суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Статтею 182 СК України, у свою чергу, регламентовано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним.

Право на утримання від дочки, сина мати або батько матимуть за умови, що є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ або ІІІ групи. Потреба в матеріальній допомозі може визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Оскільки в позовній заяві не викладено повно обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема в позовній заяві не зазначено обставини, які враховуються при визначенні необхідності матеріальної допомоги та розміру аліментів, а саме: отримання позивачем державних пільг, субсидій, наявність майна, що може приносити дохід; підтвердження складу сім`ї позивача; розмір грошових коштів, які позивач витрачає щомісячно на придбання ліків, оплату комунальних послуг, тощо; чи звертався позивач до територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) за допомогою та чи отримує соціальні послуги догляду вдома за плату; обставини того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу на його утримання; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та наявність в останньої неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї, родичів, яких вона зобов`язана утримувати; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; та не зазначено доказів цього.

До заяви не додано жодного доказу в підтвердження зазначених ним обставин, в тому числі про наявність захворювань, про доходи, які має його донька, місце її роботи.

Обставини того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу на його утримання та не зазначає доказів цього.

Разом з тим, зазначаючи у позовній заяві про необхідність отримувати матеріальну допомогу, позивач не вказує відомостей про його сімейний стан та сімейний стан відповідача, чи має він інших дітей, дружину, від яких можна отримати утримання.

Не надано позивачем доказів про відсторонення відповідача від виконання обов`язку утримання непрацездатного батька.

Станом на час подання позовної заяви до суду зазначені обставини нічим не підтверджені та вжиті заходи досудового врегулювання спору позивачем не надані.

Частинами 2,4,5 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, до позову додано копії документів не засвідчені належним чином.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Керуючись ст.177, 185 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,залишити без руху.

Для усунення вказаних недоліків надати позивачеві строк до п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, в іншому випадку позовну заяву буде повернуто.

Суддя В.М. Клочко