Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/721/19
Провадження № 2/280/643/19
РІШЕННЯ

Іменем України

27 серпня 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої - судді Янчук В.В.,

при секретарі - Кумечко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Коростишів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та заборгованості по аліментах,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувсь до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів та заборгованості по аліментах.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.01.2016 р. розірвано шлюб між сторонами. Від даного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітніх дітей залишено на вихованні матері ОСОБА_2 Перебуваючи в шлюбі , ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 07.07.2015, зобов`язано позивача сплачувати на користь відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно на утримання малолітніх дітей. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 07.12.2018 позивача позбавлено батьківських прав. Кошти за рішенням суду про стягнення аліментів він мав можливість сплачувати, але з 01.09.2018 р. розмір аліментів, за рішенням органу державної виконавчої служби було збільшено до 1751,50 грн., а з 01.12.2018 - розмір збільшено до 1826,50 грн. Орган державної виконавчої служби Коростишівського району безпідставно підняв розмір аліментів і не попередив про це, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01.09.2018 по 01.12.2018 у розмірі 3981,00 грн. Державним виконавцем було порушено норми законодавства, щодо збільшення розміру аліментів, оскільки до норм законодавства, спосіб стягнення аліментів , визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, але рішення суду з даного приводу відсутнє. Позивач працює неофіційно, має мінливий та мінімальний дохід , в середньому ця сума складає 4000 грн., оскільки має травму руки та не може працювати на повну силу, кожного місяця він купує знеболюючі лікарські засоби для себе. Також на його утриманні перебувають непрацюючі батьки. Окрім того з заборгованістю в розмірі 34026,48 грн. не погоджується, оскільки вона виникла : за період 2015 р., сторони проживали однією сім`єю з колишньою дружиною та дітьми , шлюб за рішенням суду розірвано 15.01.2016, єдиним хто утримував сім`ю у цей період був позивач, без його вини виникла заборгованість в розмірі 8400 грн. За період 2016 р. з січня по червень у зв`язку з травмуванням руки був непрацездатним, і в цей період виникла заборгованість 7200,00 грн. За період з 01.09.2018 по 01.12.2018 державним виконавцем не було повідомлено про збільшення розміру аліментів, а тому він сплачував неповну суму і виник борг 5260,50 грн. Довідки розрахунки державної виконавчої служби від 03.11.2017 р. та від 04.04.2019 відрізняються за змістом. Отже розмір заборгованості по аліментах не відповідає фактичним виплатам , що були здійснені позивачем. Державним виконавцем не було повідомлено позивача про внесення до Єдиного реєстру боржників. Крім виплати аліментів на дітей, позивач регулярно передавав продукти, робив покупки, а також надавав фінансову допомогу, яку відповідач витратила на себе.

Позивач просив: зменшити розмір сплати аліментів на дітей з 1800 грн. до 1200 грн. на двох дітей в твердій грошовій сумі. Зменшити розмір заборгованості по сплаті аліментів з 3426,48 га 25626,48 грн.

В судове засідання позивач не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на адресу суду подала відзив відносно позовних вимоги та заяву про розгляду справи у її відсутність. Відповідно до відзиву , відповідач просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Позивач фактично оскаржує дії державного виконавця та оспорює суму заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням позивачем своїх обов`язків по утриманню дітей, але незгода з діями державного виконавця не є предметом даного позову та не є підставою для зменшення розміру аліментів на дітей, одна з якиє має інвалідність та потребує постійного лікування. Факт перебування на його утриманні непрацюючих батьків не відповідає дійсності та не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивачем також не надано доказів щодо зміни його матеріального чи сімейного становища. В даному випадку зменшення розміру аліментів, суперечить інтересам дітей.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за відсутності сторін, що відповідає положенню частини 3 статті 211 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , 222611, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19,20).

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 07.07.2015 р. стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1200,00 грн щомісячно , починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 . і до повноліття.

Заочним рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.01.2016, розірвано шлюб між сторонами. Малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на вихованні матері.

Заочним рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області позивача ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 53-54).

04 квітня 2019 Коростишівським РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області видано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 280/842/15-ц, з розрахунку вбачається, що починаючи з вересня 2018 р. розмір аліментів збільшився з 1200 гривень ( на двох дітей) до 1751,50 грн ( на двох дітей), а з грудня 2018 року - до 1826,50 грн. Заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.04.2019 становить 34026,48 ( а.с.14).

У статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 своєї постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надав роз`яснення згідно яких розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України від 03 липня 2018 року № 2475- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким частину 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі , визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру , передбаченого Сімейним кодексом України.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється щорічно Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено такий прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 1492 грн, з 1 липня 1559, з 1 грудня 1626 грн., для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 1860 грн, з 1 липня 1944 грн, з 1 грудня 2027 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 1626 грн, з 1 липня 1699 грн, а з 1 грудня 1779 грн., для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2027 грн, з 1 липня 2118 грн, з 1 грудня 2218 грн.

З огляду на вищенаведені правові норми, стягувачу не можуть виплачуватися аліменти в розмірі нижчому, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів є гарантованим на рівні Закону, тобто з 01.09.2018 р. розмір аліментів не може бути нижчим для дитини ОСОБА_5 , 2012 р.н. - 972 грн., дочки ОСОБА_6 779,50 грн, що становить в загальному розмірі -1751,50 грн., а з 01 грудня 2018 р. 1013,50 грн та відповідно 813 грн., в загальному 1826,50 грн. При цьому суд не визначає розмір аліментів, оскільки такий розмір визначений законодавцем.

У статті 182 Сімейного кодексу надається перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів України, а також визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у зв`язку з чим визначено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, на законодавчому рівні захищено право дитини на отримання аліментів не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дана норма матеріального закону не містить обмежень щодо її застосування при вирішенні питання стягнення аліментів як у частці від заробітної плати ( доходу), так і у разі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь - кого одного з них.

З огляду на вказане, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При цьому суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий розмір вже встановлений Законом, а не судовим рішенням. Таким чином, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Отже, ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання", який набрав чинності з 28 серпня 2018 року внесено зміни до ст. 71 Закону України "По виконавче провадження" щодо повноважень державного виконавця та державним виконавцем самостійно приведено виконавчий документ у відповідності до чинного законодавства.

Доводи позивача, що збільшення розміру аліментів має відбуватися виключно за рішенням суду та виконавець не мав права самостійно збільшувати розмір аліментів, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Окрім того, обґрунтовуючи наявність підстав для зменшення розміру сплати аліментів позивач посилається те, що він офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, який становить 4000 грн, травмування руки в 2010 р., придбання лікарських засобі, перебування на його утриманні непрацездатних батьків, проте дані обставини не свідчить про погіршення його майнового стану, оскільки позивач є особою працездатного віку, належних та допустимих доказів перебування на його утриманні інших осіб суду не надано, а прийняття рішення по суті та задоволення вимог в цій частині буде нівелювати інститут права як такий та буде порушувати права та інтереси дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначені матеріальна норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Таким чином, мета судового дослідження у даній справі полягає у з`ясуванні наявності або відсутності обставин, обумовлених непереборними об`єктивними чинниками, в силу яких позивач був позбавлений можливості сплачувати кошти на утримання власної дитини в порядку і розмірі, встановленими чинним законодавством та судовим рішенням, а також сплатити заборгованість зі сплати аліментів, яка виникла у зв`язку з настанням таких істотних обставин. При цьому, визначені цивільним процесуальним законом принципи змагальності й диспозитивності цивільного процесу обов`язок доказування наявності зазначених обставин покладають саме на позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів виникнення у нього заборгованості зі сплати аліментів, у зв`язку з настанням обставин, що мають істотне значення.

Окрім того, що у випадку, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно, квитанції (або їх завірені копії) про перерахунок аліментів надаються виконавцю та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Так, частиною 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року та частиною 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, у тому числі чинної редакції Закону, на сторони виконавчого провадження (стягувача і боржника) покладається обов`язок письмово повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником (протягом трьох робочих днів в редакції Закону від 21 квітня 1999 року; невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин в редакції Закону від 02 червня 2016 року). Тобто, у випадку сплати аліментів, обов`язок повідомити виконавця покладається не лише на боржника, а й на стягувача. Крім відомостей з квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником, розрахунок заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем на підставі звітів про здійснені відрахування та виплати; заяв та (або) розписок стягувача; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

За вищевказаної норми закону, сторони також повинні повідомляти державного виконавця і про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій.

Доводи позивача що розмір заборгованості не відповідає фактичним виплатам, суд до уваги не приймає, оскільки належних та допустимих доказів з даного приводу не надано, надані копії квитанції щодо здійснення оплат не можливо ідентифікувати як сплату аліментів, позивач також не надав доказів, що в 2015 році він проживав разом з дітьми і останні знаходились на його утриманні, також суду не надано доказу щодо перебування позивача в період з січня по червень 2016 р. , як непрацездатним у зв`язку з лікування, а накладна на суму 2840 грн. та Епікріз не підтверджують дані обставини.

Окрім того, вразі незгоди з рішенням, дією або бездіяльність державного виконавця, позивач, як сторона виконавчого провадження має право звернутись до суду із скаргою, якщо вважає, що було порушено його права (ст. 447 ЦПК України.)

Позивач до участі в справі, як сторону ДВС Коростишівського РУЮ не залучив, будь-яких клопотань з даного приводу до суду не подавав, в судові засідання не з`являвсь.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13,81,259,263-265, 352 ЦПК України, ст. 192, 197 СК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та заборгованості по аліментах відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області.

Повне рішення суду складено 05 вересня 2019 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Суддя Янчук В.В.