Справа № 344/7211/18
Провадження № 22-ц/4808/985/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Татаріновою О.А. 22 травня 2019 року в м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 11.08.2017 року водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВМW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який у результаті дорожньо-транспортної пригоди від отриманих травм помер у лікувальному закладі.

ОСОБА_4 являвся рідним братом позивачів.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було визнано потерпілими у КП №0003324. Інших близьких родичів у ОСОБА_4 не було. З 2007 року він перебував на обліку у Івано-Франківському психоневрологічному диспансері з діагнозом: розумова відсталість легкого ступеня без порушень у поведінці, складний тип олігофренічного дефекту, судомний синдром в амнезії. У зв`язку із цим потребував нагляду, тому постійно проживав із сестрою ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВМW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , який і керував ним у день ДТП - 11.08.2017 року, була застрахована ПАТ «СК «Країна». Інформація страховика цивільно-правової відповідальності власника легкового автомобіля, «ВМW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 позивачам стала відома лише 16.01.2018 року під час ознайомлення із матеріалами досудового розслідування у КП №000.

ОСОБА_4 помер внаслідок ДТП, був пішоходом, а отже подія, що мала місце 11.08.2017 року, є страховим випадком відповідно до полісу №АК/2316291 від 04.02.2017 року. Заяву на страхове відшкодування було направлено на адресу страховика 24.01.2018 року. На звернення про виплату страхового відшкодування відповідач надав відмову. Вважають таку відмову безпідставною та незаконною, оскільки згідно страхового полісу розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 200000 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія була застрахована, то дане зобов`язання (про відшкодування шкоди) за умовами укладеного між страхувальником (третьою особою) і страховиком (відповідачем) договору має виконати страховик в межах ліміту, визначеного договором і законом.

Також вказують, що передчасна та трагічна смерть брата стала справжнім потрясінням та психологічною травмою для позивачів, а тому вважають, що їм завдано моральної шкоди, яку оцінюють у розмірі 38400 грн. по 19200 грн. кожному.

Окрім того, позивачами понесено матеріальні витрати на організацію похорону. Так 30.08.2017 року було організовано та оплачено поминальний обід на суму 8990,00 грн. 16.09.2017 року на 40-й день після смерті брата також організовано та оплачено поминальний обід на загальну суму 2504,90 грн. Також замовлено та оплачено у ФОП ОСОБА_5 послуги із виготовлення та встановлення надмогильного пам`ятника брату загальною вартістю 152100 грн. Таким чином, понесені матеріальні витрати на поховання брата та надгробний пам`ятник склали 163594,90 грн.

За наведених обставин просили суд визнати подію ДТП, що мала місце 11.08.2017 року страховим випадком відповідно до полісу №АК/2316291 від 04.02.2017 року. Стягнути з відповідача на користь позивачів страхове відшкодування в розмірі 201994,90 грн., з яких - 163594,90 грн. в рахунок матеріальних витрат, здійснених на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника померлому ОСОБА_4 , 38400 грн. моральної шкоди - по 19200 грн. кожному.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.05.2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на спорудження надгробного пам`ятника, у розмірі 19200,00 грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на спорудження надгробного пам`ятника, у розмірі 19200,00 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. в дохід держави.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» подало апеляційну скаргу.

Зазначають, що судом не було застосовано норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, в силу п. 27.4 ст. 27 даного закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. З метою підтвердження витрат на спорудження надгробного пам`ятника позивачами було надано копію товарного чеку №3 від 2 березня 2018 року, виписаного ФОП ОСОБА_5 , копія довідки ПП ОСОБА_5 , копія довідки КП «Міська ритуальна служба», копія договору, однак ці документи не підтверджують встановлення надгробного пам`ятника.

Крім того, відсутня довідка та витяг з книги обліку надмогильних споруд щодо встановленої могильної споруди, що суперечить ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу».

Також судом залишено поза увагою п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, де зазначено, що витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. Граничні витрати на поховання зазначені у Постанові Правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» №45 від 03.10.08 р. Так, граничний розмір витрат на поховання в Івано-Франківській області, який підлягає виплаті за рахунок страхової компанії становить не більше 6874 грн.

Просять скасувати рішення Івано-Франківського міського суду від 22.05.2019 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачі та їх представник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, попередньо подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Представники апелянта в судове засідання апеляційного суду повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11.08.2017 року водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки BMW 520, реєстраційний номер НОМЕР_1 вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який у результаті дорожньо-транспортної пригоди від отриманих травм помер у лікувальному закладі (т. 1, а.с. 53, 152).

11.08.2017 року вказаний факт було внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003324 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та відкрито кримінальне провадження (т. 1, а.с. 138).

Постановою від 26.12.2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003324 від 11.08.2017 року, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (т. 1, а.с. 152-156).

Встановлено також, що позивач ОСОБА_1 являється братом загиблого, позивач ОСОБА_2 - сестрою, про що свідчать копії свідоцтв про народження НОМЕР_2 від 06.12.1963 року, серії НОМЕР_3 від 30.10.1968 року, серії НОМЕР_4 від 10.03.1960 року, копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 02.05.1981 року (т. 1, а.с. 54-57).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «СК «Країна», що підтверджується полісом серії АК №2316291 від 03.02.2017 року (т. 1, а.с. 157).

26.01.2018 року та 30.03.2018 року позивачі звертались до ПАТ «СК «Країна» із заявами про виплату страхового відшкодування, зокрема, відшкодування моральної шкоди, витрат на поховання та спорудження пам`ятника (т. 1, а.с. 65-68, 104-105).

Листами ПАТ «СК «Країна» №3738/18 від 23.04.2018 року та №4019 від 02.05.2018 року відмовлено у виплаті вищевказаних відшкодувань. Відмова мотивована тим, що права на відшкодування моральної шкоди позивачі не мають у зв`язку з тим, що в силу п. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» така відшкодовується чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Що стосується відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника зазначили про необхідність надання документів, які підтверджують такі витрати (т. 1, а.с. 69 (зворот)).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що загальний розмір відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, витрати на поминальні обіди відповідно до чинного законодавства не відшкодовуються, у зв`язку з чим відшкодуванню підлягає 38400 грн. витрат на спорудження надгробного пам`ятника - по 19200 грн. кожному з позивачів. У відшкодуванні моральної шкоди відмовлено, оскільки позивачі по справі є братом та сестрою померлого, а тому відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не мають права на відшкодування моральної шкоди страховиком.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та розділом III Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, за приписами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати (ч. 1 ст. 1201 ЦК України).

В той же час ст. 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Тому вимоги про стягнення витрат на поховання можуть пред`являтись як особами, що мають право на відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника, так і сторонніми до потерпілого громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати.

Відповідно до п. 27.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Станом на день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата складала 3200 гривень (ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»). Отже, в даному випадку сукупний розмір відшкодування на поховання та спорудження надгробного пам`ятника становить 38400 грн. 00 коп. (3200 грн. * 12).

Витратами на поховання є: копання могили, придбання труни, зберігання тіла в разі необхідності у холодильниках, спеціальна обробка тіла, перевезення тіла в разі необхідності, придбання одягу для покійного, оформлення документів, винос тіла, катафалка, автобус супроводження, траурний зал, поховальні обряди, цивільні, релігійні, кремація тіла, послуги розпорядника, вартість поминального обіду на день похорону. До спорудження надгробного пам`ятника відносять: виготовлення та встановлення пам`ятника, огорожі, виготовлення фотографій, табличок та інше (Постанова Правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.10.2008 №45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання»).

Відповідно до положення статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Як вбачається з копії товарного чеку №3 від 02.03.2018 року, вартість надмогильного пам`ятника становить 152100 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 160).

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, а також ліміт страхового відшкодування, встановлений п. 27.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», апеляційний суд вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про стягнення з ПАТ «СК «Країна» витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 38400 грн. 00 коп. по 19200 грн. 00 коп. кожному з позивачів.

Що стосується доводів апелянта про невстановлення на даний час пам`ятника на могилі ОСОБА_4 та відсутність документів, які б підтверджували витрати на спорудження такого пам`ятника, то такі апеляційний суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про поховання №939 від 14.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 14.08.2017 року здійснила поховання померлого брата ОСОБА_4 на ділянці № 144 , місці №8 кладовища №11, розміщеного в Чукалівці (т. 1, а.с. 158).

Згідно довідки, виданої ПП ОСОБА_5 17.02.2019 року на ділянці № 144 , місці №8 кладовища №11, розміщеного в с. Чукалівка, розпочато монтажні роботи щодо встановлення надмогильного пам`ятника. Кошти по розхідних матеріалах та монтажних роботах, включно з перевезенням, отримано згідно товарного чеку №3 від 02.03.2018 року (т. 1, а.с. 235).

Відповідно до довідки ПП ОСОБА_5 від 15.03.2019 року встановлення надмогильного пам`ятника буде здійснено після витримки нарощуваного ґрунту на даній ділянці (т. 2, а.с. 20).

Також 15.03.2019 року між ПП ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було складено Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) про прийняття за попереднім оглядом надмогильного пам`ятника, який складається з обеліска та надмогильного квітника згідно з замовленням та оплачений (товарний чек від 02.03.2018 року) (т. 2, а.с. 22).

При цьому відповідно до ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», п. 2.13 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання» у Книзі обліку надмогильних споруд реєструються уже встановлені надмогильні споруди.

Таким чином позивачами доведено факт понесення ними витрат на спорудження пам`ятника померлому ОСОБА_4 , які підлягають відшкодуванню за рахунок страхової компанії, а тому висновки суду про часткове задоволення позову відповідають вищевказаним нормам права та обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для зміни чи скасування судового рішення, ухваленого у встановленому законом порядку.

В частині відмови в задоволенні позову рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» слід залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2019 року без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко