Справа № 505/789/19
Провадження № 2-о/505/108/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2019 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Івінського О.О.

при секретарі - Бондаренко Н. І.

за участі:

заявника - ОСОБА_1 та

представника заявника - адвоката Ніколіної В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Подільська міська рада (місцезнаходження: пр-т Шевченка,2, м. Подільськ, Одеська область) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , 01 березня 2019 року звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник вказує, що з 2002 року вона і ОСОБА_2 почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Реєструвати шлюб сторони не поспішали, оскільки не було потреби. Заявниця доглядала за померлим та провела похорон. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, після чого вона звернулася до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено, оскільки право на спадкування четвертої черги мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, факт такого проживання встановлюється судом та нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою.

Заявник та її представник адвокат Ніколіна В.І. в ході судового розгляду підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Про місце , час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення заявника та її представника, свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з такого.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки факт, який просить встановити заявниця, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Зокрема, факт проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 , однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою голови квартального комітету Проценко Г.А. від 30 січня 2019 року, в якій вказано, що ОСОБА_1 з 2002 року по день смерті мешкала з ОСОБА_2 . За час спільного проживання втни вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

Вказаний факт також у судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_3 , яка суду пояснила, що дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2002 року по 30 січня 2019 року мешкали разом однією сім`ю.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що знала сім`ю як дружню та люблячу.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У пункті 21 вище вказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки,

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявниці певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 , а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 141, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років, а саме з 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Су д д я О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 01 листопада 2019 року.