Справа № 390/467/19
Провадження № 2/390/369/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2019 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді Бойко І.А.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у березні 2001 року вона придбала вказаний житловий будинок у ОСОБА_2 . У вказаному будинку позивач проживає разом зі своєю сім`єю до теперішнього часу. ОСОБА_2 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_3 , якому раніше належав вказаний будинок, зобов`язалась оформити свої спадкові права у встановлений законом строк та оформити договір купівлі-продажу зазначеного будинку, однак своїх зобов`язань не виконала і ухиляється від подальшого оформлення права власності в порядку спадкування. Позивач вважає наявними достатні підстави для визнання за нею права власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю, оскільки вона більше десяти років проживає у спірному будинку, володіє та користується житловим будинком відкрито, безперешкодно, не порушуючи прав інших осіб, проте позбавлена можливості іншим чином оформити право власності на будинок, яке їй необхідне для реєстрації за адресою проживання та вчинення інших дій, які може вчинити лише власник, у зв`язку з чим вона звернулась з позовом до суду.

Позивач у судове засідання не з`явилась, від її представника до суду надійшла письмова заява, в якій вона просить розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшли письмові пояснення, в яких вона, зазначила, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав її батькові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, вона та її брат ОСОБА_4 домовились не оформляти своїх спадкових прав на зазначений будинок, оскільки на час подання заяви про прийняття спадщини цей будинок вже належав ОСОБА_1 , так як був їй проданий в березні 2001 року, і з часу продажу ОСОБА_1 проживає в ньому разом з сім`єю. З 2001 року ні вона, ні ОСОБА_4 жодного разу не з`являлись у вказаному житловому будинку, правомірність проживання ОСОБА_1 у вказаному будинку вони не оспорюють, тому не мають намірів йти до нотаріуса для здійснення будь-яких дій щодо будинку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.11.2000 року, складеного Аджамською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.6).

Архівна довідка № 47075 від 01.06.2018 року, яка надана ОКП «Кіровоградське ООБТІ», свідчить, що станом на 01.01.2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право власності № від 25.07.1989 року (а.с.5).

Постановою Верховної Ради України «Про перейменування Кіровоградського району Кіровоградської області» від 20.11.2018 року за № 2615-VIII, Кіровоградський район Кіровоградської області перейменовано на Кропивницький район.

З довідки виконавчого комітету Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 1052 від 03.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 з 2001 року проживає, але не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та має склад сім`ї: чоловік ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 , онук ОСОБА_7 , які також проживають, але не зареєстровані за вказаною адресою.

На ухвалу суду Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області надано завірену копію спадкової справи № 209/2001 до майна померлого ОСОБА_3 , заведену 09.04.2001 року, відповідь № 426/01-21 від 28.05.2019 року, згідно яких після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяву про прийняття спадщини за заповітом і законом подали його діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Відповідно до довідки № 47 Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області ОСОБА_3 до дня своєї смерті проживав та був прописаний в АДРЕСА_2 , разом з дочкою ОСОБА_2 та онукою ОСОБА_8 . Згідно заповітів, складених 20.10.2000 року ОСОБА_3 належний йому будинок з надвірними будівлями та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , заповів ОСОБА_2 , будинок з надвірними будівлями та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , заповів ОСОБА_8 та ОСОБА_5 Зазначені заповіти посвідчені секретарем виконавчого комітету Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області та зареєстровано в реєстрі за №№ 208, 209. 21.07.2003 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . 29.07.2003 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай). Заяв він інших спадкоємців про прийняття спадщини та заяв про відмову від прийняття спадщини не надходило, інші свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видавались (а.с.51-66).

Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Частиною 1 статті 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Великою Палатою Верховного Суду у справі № 910/17274/17, аналізуючи добросовісність заволодіння майном як підставу для набуття права власності, роз`яснено, що володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим і воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю.

За результатом розгляду вищезазначеної справи Великою Палатою Верховного Суду надано висновок щодо застосування норм права, згідно якого: умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, які підтверджують, що ОСОБА_1 з 2001 року відкрито, добросовісно та безперервно користується будинком з надвірними будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , тому суд вважає, що за наявності всіх указаних умов у сукупності, за відсутності претензій власника щодо її користування зазначеним нерухомим майном, визнання права власності на житловий будинок не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи позицію позивача, судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

На підставі ст.ст.15, 16, 328, 344 ЦК України та, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлений 01.11.2019 року.

Суддя