ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» вересня 2019 року м. Херсон

Справа № 647/1296/19

Провадження № 22-ц/819/1191/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 на ухвалу Бериславського районного суду Херсонської області у складі судді Миргород В. С. від 20 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірини Юріївни; третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до приватного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірини Юріївни; третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що його звернення до суду з даним позовом пов`язане з необхідністю захисту його прав у приватноправових спадкових відносинах, а не у сфері публічно правових відносин, у зв`язку з чим на цей спір не поширюється юрисдикція адміністративних судів, тому даний спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, учасників справи, що з`явилися, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів вважає її підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання дій приватного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян І. Ю. незаконними повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом до приватного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірини Юріївни; третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії, позивач зазначав, що згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Давидово Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .

За життя останній склав заповіт, посвідчений секретарем Давидово Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області Паляничкою Н. О. і зараєстрований в реєстрі 05 вересня 2012 року за № 90, відповідно до якого заповів своєму племіннику ОСОБА_1 (позивачу) земельну ділянку площею 10,04 га, розташовану на території Степнянської сільської ради Бериславського району Херсонської області, належну заповідачу на підставі Державного акту на право власності серії НОМЕР_2 .

Звернувшись до приватного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян І. Ю. з заявою про прийняття спадщини за заповітом, постановою вище зазначеного нотаріуса від 15 квітня 2019 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 10,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Степнянської сільської ради Бериславського району Херсонської області після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що крім нього є спадкоємиця за законом , яка має обов`язкову частку у майні.

Позивач зазначав, що ОСОБА_3 не може претендувати на частку у спадщині померлого, оскільки шлюб між ними розірвано, що підтверджується рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2009 року, яке набрало законної сили 13 квітня 2009 року.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин.

Саме такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року № 814/1017/16, від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, від 03 квітня 2019 року № 826/1592/16.

Як вбачається із змісту позовної заяви, спір виник з приводу порушення приватного права позивача - права на спадкування за заповітом. Вимоги до державного нотаріуса мають розглядатися у порядку цивільного судочинства, оскільки вимоги щодо визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити таку дію є похідними від спору щодо такого майна, як передбачено у частині першій статті 19 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції помилково зазначив, що вказаний спір виник з підстав владних, управлінських рішень та дій/бездіяльності відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень, тому його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та дійшов неправильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, залишивши поза увагою те, що спірні правовідносини пов`язані із майновими правами, що виникли на підставі правовідносин спадкування, безпосередньо впливають на цивільні права позивача щодо нерухомого майна, а вимоги до державного нотаріуса витікають (є похідними) саме із цивільних правовідносин та пов`язані з їх реалізацією.

На підставі вище зазначеного, ухвала Бериславського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року є незаконною та необґрунтованою, висновки суду першої інстанції про відсутність спору про право та відмову у відкритті провадження є помилковими і не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, відтак ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Бериславського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 06 вересня 2019 року.