ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №583/1151/19

Номер провадження 22-ц/816/5052/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Абідова Родіона Тимуровича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 вересня 2019 року у складі судді Соколової Н.О., ухваленого у м. Охтирка

про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Уксоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремус» про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Уксоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання іпотеки припиненою,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Ремус» та свої вимоги обґрунтовувало тим, що 18 січня 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (назву банку 14.06.2010р. перейменовано на ПАТ «Укрсоцбанк») та ТОВ «Ремус» уклали договір кредиту №755/1-04, відповідно до умов якого ТОВ «Ремус» зобов`язується в порядку та на умовах визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строках та на умовах договору та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту.

У порушення умов договору ТОВ «Ремус» свої зобов`язання належним чином не виконало, в результаті чого, станом на 13.11.2018 року має заборгованість за кредитом - 281685,00 грн, за процентами - 120084,95 грн, за комісіями - 34354,19 грн, розмір інфляційних витрат за кредитом - 28168,52 грн, розмір інфляційних витрат за процентами - 12008,47 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, 18 січня 2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, відповідно до якого остання передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, загальною площею 59,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до висновку про вартість майна від 23.01.2019 року, ринкова вартість предмету іпотеки становить 372130,00 грн.

У добровільному порядку позичальник виконувати взяті на себе кредитні зобов`язання не бажає, тому, у відповідності до умов укладеного іпотечного договору, АТ «Укрсоцбанк» просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №755/1-04 від 18 січня 2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру, загальною площею 59,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною визначеною на підставі оцінки проведеної незалежним експертом, яка складає 372130,00 грн.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до АТ «Укрсоцбанк» та свої позовні вимоги мотивувала тим, що 18 січня 2008 року між ТОВ «Ремус» та АТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №755/1-04. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, нею у той же день було укладено іпотечний договір №185, за яким в іпотеку АТ «Укрсоцбанк» було передано трикімнатну квартиру загальною площею 59,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Господарського суду Сумської області від 23 вересня 2014 року по справі №920/685/14, ТОВ «Ремус» було визнано банкрутом і стосовно нього відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідація ТОВ «Ремус» є свідченням припинення зобов`язання за кредитним договором №755/1-04 від 18 січня 2008 року, а так як іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання, то іпотечний договір від 18 січня 2008 року також припинив свою чинність. Тому просила визнати припиненим іпотечний договір №185 від 18 січня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», та виключити з державного реєстру іпотек, державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (заборон відчуження нерухомого майна) трикімнатну квартиру, загальною площею 59,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 вересня 2019 року закрито провадження у справі за позовом АТ «Уксоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «Ремус» про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Уксоцбанк» про визнання іпотеки припиненою.

Роз`яснено позивачам право на звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства до Господарського суду Сумської області.

Повернуто АТ «Уксоцбанк» з державного бюджету 5581,95 грн сплаченого судового збору.

Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 1921 грн сплаченого судового збору.

Вказану ухвалу суду ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду про закриття провадження скасувати. Вказує на те, що стороною у справі є фізична особа, тому за суб`єктним складом учасників справа підвідомча суду загальної юрисдикції. При цьому вважає, що ТОВ «Ремус», з яким АТ «Уксоцбанк» 18 січня 2008 року уклав кредитний договір, у вересні 2017 року ліквідовано як юридичну особу, а тому відсутні підстави для розгляду справи в порядку господарського судочинства.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Ухвалою суду від 21 листопада 2019 року було залучено до участі у даній справі в якості правонаступника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що предметом судового розгляду у даній справі є позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний іпотечний договір було укладено на виконання зобов`язань ТОВ «Ремус» за кредитним договором №755/1-04 від 18 січня 2008 року, який укладено між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Ремус», тобто між двома юридичними особами.

В зустрічному позові ОСОБА_1 просить визнати припиненим іпотечний договір №185 від 18 січня 2008 року, укладеного між нею як майновим поручителем та АТ «Укрсоцбанк», та виключити з державного реєстру іпотек, державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (заборон відчуження нерухомого майна) квартиру АДРЕСА_1 . Позов мотивовано тим, що 27 вересня 2017 року було ліквідовано ТОВ «Ремус», тому і зобов`язання між іпотекодавцем і кредитором є припиненими в розумінні ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

У спірних правовідносинах між сторонами наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями ст. 20 ГПК України.

Положення п. 1 ч.1 ст. 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та або фізичні особи-підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.

Вищевказану правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18), яка є обов`язковою для застосування судами нижчих інстанцій.

Посилання апелянта на факт припинення діяльності ТОВ «Ремус» як юридичної особи, яка є стороною основного (кредитного) зобов`язання, а отже і віднесення даного спору до цивільної юрисдикції є помилковим, адже визначальними для віднесення спору до юрисдикції господарського суду є характер спірних правовідносини, а саме, наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих законодавством, спору про право, що виник із таких відносин, наявність у законі норми, що передбачала б вирішення справи господарським судом, відсутність норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції, а також суб`єктний склад сторін відповідних відносин, з яких виник спір.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у даній справі є правильний.

Ухвала суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 вересня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

І. В. Орлов