Справа № 539/3771/18
Провадження № 2/539/1030/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Алтухової О.С.,

за участі секретаря судового засідання Ануфрієвої Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Павличенка В.Г. ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи Перша Лубенська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Ставицька Л.Г., ОСОБА_4 , про визнання свідоцтва про спадщину недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із вищевказаним позовом.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 28/100 частки житлового будинку з відповідними господарським будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями вказаного майна була вона як молодша донька померлого, ОСОБА_7 , як старша дочка померлого та ОСОБА_2 - мати померлого. На час смерті батька вона була неповнолітньою та вважала, що відповідно до чинного законодавства є такою, що прийняла спадщину. Крім того вважала, що всі вони є спадкоємцями батька, оскільки фактично вступили у права на спадщину. Однак при зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини навесні 2018 року вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки таке свідоцтва 20.02.2009 року отримала мати померлого ОСОБА_2 . При цьому в спадковій справі знаходиться заява від ОСОБА_7 про те, що вона на спадщину не претендує та відмовляється від належного їй майна. Інших заяв про прийняття/відмову в спадковій справі немає. Таким чином видати свідоцтво про право на спадщину на спадкову частку нотаріус не має можливості, так як її в цілому успадкувала ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що ОСОБА_2 навмисно ввела державного нотаріуса в оману не повідомивши про ще одного спадкоємця прийнявшого спадщину, з метою позбавити її законного права на спадкування за законом нерухомого майна, що залишилося після смерті батька.

На підставі вищевикладеного позивач прохає суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВМС №194732 на 28/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , видане 20.02.2009 року Першою Лубенської державної нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-567 на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 та скасувати запис в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та їх обтяження від 29.03.2010 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Заперечувала проти застосування строку позовної давності, оскільки позивач є спадкоємцем в силу закону і спадщина їй належить з часу відкриття.

Відповідач та її представник - адвокат Павличенко В.Г. проти позову заперечували, вважаючи вимогу позивача про визнання свідоцтва про право на спадщину в цілому такою, що не ґрунтується на законі, оскільки ОСОБА_2 , як мати померлого є спадкоємцем першої черги та має право на частку в спадковому майні, що залишилося після смерті спадкодавця - її сина ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_2 зауважила, що їй не було відомо скільки років було ОСОБА_5 на момент смерті її сина, а тому вона не могла знати, що позивач вважається такою, що прийняла спадщину. До того ж, вона неодноразово чула, що ОСОБА_5 взагалі не рідна дочка її сина. Заявили клопотання про застосування до позовних вимог ОСОБА_5 строку позовної давності. Просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона відмовилась від прийняття спадщини і вважала, що єдиним спадкоємцем є її бабуся. Просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - Перша Лубенська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася, направивши до суду письмову заяву про розгляд справи без участі свого представника, щодо вимог позивача покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників справи, їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тарандинці Лубенського району Полтавської області помер батько позивача ОСОБА_6 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.05.2017 року (а.с.5).

Факт родинних відносин між позивачем та померлим підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складається з 28/100 частки житлового будинку з відповідними господарським будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_6 його донька - позивач по справі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була неповнолітньою.

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Тобто зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину крім випадків їх відмови від спадщини, а щодо малолітньої та недієздатних осіб - відмови здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування, встановлених частинами другою - четвертою ст. 1273 ЦК України.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що при зверненні позивача до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, що залишилася після смерті її батька ОСОБА_6 її було повідомлено, що видати таке свідоцтво на частку житлового будинку можливості немає, так як спадщину в цілому успадкувала ОСОБА_2 (а.с.59).

З матеріалів витребуваної судом спадкової справи №71/2009 на майно ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що вона була відкрита на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від матері спадкодавця ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_2 в заяві зазначила, що інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину немає. В справі мається заява від дочки спадкодавця ОСОБА_7 про те, що вона на спадщину не претендує, та відмовляється від належного їй майна, інших заяв про прийняття/відмову в спадковій справі немає.

20.02.2009 року за реєстровим номером 1-567 нотаріусом було видано матері спадкодавця ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на 28/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями номер АДРЕСА_1 (а.с.79) Інших свідоцтв на інше майно не видавалося.

Згідно зі ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням - кожному з них окремо.

Згідно з п.212 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи.

Пунктом 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи та встановлено в судовому засіданні позивач не відмовлялася від прийняття спадщини та у відповідності до частини 4 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняли спадщину. Даний факт також встановлений і ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27.01.2009 року (а.с.9).

Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо її необізнаності на момент звернення до нотаріуса про те, що позивач прийняла спадщину. Так, ОСОБА_2 06.10.2008 р. зверталася до суду з позовом до ОСОБА_10 про усунення перешкод в порядку користування жилим будинком, при цьому третьою особою вказала ОСОБА_5 . В позовній заяві ОСОБА_2 зазначала, що менша донька її сина ОСОБА_5 була на день смерті батька неповнолітньою, отже, згідно ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину.

Однак, в заяві про прийняття спадщини від 19.02.2009 року, ОСОБА_2 вказує, що інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину немає.

Таким чином отримання відповідачем ОСОБА_2 20.02.2009 року свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 порушує право на отримання свідоцтва позивача по справі ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо тверджень відповідача про те, що свідоцтво про право на спадщину не може бути скасовано, оскільки вона як мати відноситься до спадкоємців першої черги за законом та має право на частку в спадковому майні, що залишилося після матері спадкодавця - її сина, то суд вважає, що скасування свідоцтва про право на спадщину в цілому в даному випадку не порушує права відповідача на отримання належної їй за законом частки у спадковому майні, шляхом отримання нового свідоцтва про право на спадщину за законом.

Заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Чинним законодавством встановлений обов`язок спадкоємця отримати свідоцтво про право на спадщину, однак не встановлений строк для його отримання, а також не передбачено відповідальності за його не отримання.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як убачається з листа в.о. завідувача Першої Лубенської державної нотаріальної контори від 07.05.2018 р., позивач звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено в зв`язку з тим, що частку житлового будинку в цілому успадкувала ОСОБА_2 .

Вищевикладене дозволяє зробити висновок, що про своє порушене право позивач ОСОБА_5 дізналася 07.05.2018 р. під час звернення до нотаріуса.

Позовна вимога про скасування запису в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та їх обтяження є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.2,12,13,76,258,263,265,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи Перша Лубенська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Ставицька Л.Г., ОСОБА_4 , про визнання свідоцтва про спадщину недійсним - задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я ОСОБА_2 державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори 20 лютого 2009 року ВМС №194732 за реєстровим номером 1-567 на 28/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями номер АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовної вимоги - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Третя особа - Перша Лубенська державна нотаріальна контора, місце знаходження: Полтавська область, м.Лубни, пл. Вокзальна, буд. 7, .

Повний текст судового рішення складено 09 вересня 2019 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С.Алтухова