Справа № 324/1664/19
Провадження № 2/324/716/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Богдана В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Федорівська сільська рада Пологівського району Запорізької області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що вона постійно, добросовісно, відкрито, безперервно та безперешкодно з серпня 2008 року по теперішній час володіє та користується чужим нерухомим майном, а саме нежитловою будівлею, яка складається з літ «Б» - нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та споруд АДРЕСА_2 .

Вказане приміщення ОСОБА_1 придбала у серпні 2008 року у чоловіка на ім`я ОСОБА_3 , який не був мешканцем села с.Федорівка. Він запропонував позивачці придбати у нього це приміщення, повідомивши, що воно належить йому. Домовившись про ціну, у серпні 2008 року ОСОБА_1 віддала йому зерно на суму вартості цього приміщення, а ОСОБА_3 віддав їй ключі від цього приміщення і повідомив, що через десять днів він приїде та віддасть документи на будівлю, і вони оформлять свою угоду нотаріально. Вона, ОСОБА_1 , погодилась на ці умови. Приміщення було у занедбаному стані та потребувало серйозного ремонту. Проте, чоловік на ім`я ОСОБА_3 , у якого вона придбала цю будівлю, так і не приїхав, а усі її намагання знайти його були безуспішними, оскільки вона не знала ні його прізвища, ні місця проживання. За таких обставин ОСОБА_1 почала добросовісно користуватися даним приміщенням, зробила у ньому ремонт, привела його у належний стан і добросовісно користується ним до теперішнього часу.

До серпня 2019 року на дане приміщення ніхто не претендував. Наприкінці серпня 2019 року до позивачки прийшов відповідач ОСОБА_2 і повідомив, що він начебто придбав цю нежитлову будівлю у якогось чоловіка у липні 2019 року та попрохав її звільнити приміщення. На її прохання надати документи, які б підтверджували його права на цей об`єкт, повідомив, що придбав його без документів і належного оформлення, однак він вважає себе його власником.

ОСОБА_1 звернулась до КП «Імпульс» БТІ, де раніше виготовила технічний паспорт на об`єкт, де їй повідомили, що право власності на даний об`єкт не зареєстровано. Більше десяти років (з серпня 2008 року по липень 2019 року) ніхто перешкод у користуванні та володінні нежитловим приміщенням ОСОБА_1 не чинив, ніхто не претендував на цю нежитлову будівлю. ОСОБА_1 відремонтувала дану будівлю, виготовила технічний паспорт, підтримує її у належному стані, проводить усі необхідні роботи по її утриманню, робить капітальні та поточні ремонти, добросовісно користується нею. В даному приміщенні ОСОБА_1 утримує домашніх тварин та скот, зберігає мінеральні добрива для земельної ділянки та зерно для корму тварин.

До того часу як відповідач не заявив про те, що він вважає себе власником вказаного об`єкту нерухомого майна, у позивачки не виникало потреби в реєстрації права власності на нього. Враховуючи те, що відповідач порушує право позивача на користування та володіння нерухомим майном, тому що вимагає звільнити приміщення, ОСОБА_1 з посиланням на ст.344 ЦК України просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на об`єкт нежитлової нерухомості, будівлі, до складу якого входить: нежитлова будівля літ. «Б», розташований за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Федорівська сільська рада, комплекс будівель та споруд №3.

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про явку в судове засідання.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Богдан В.М. підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх з зазначених у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_2 07 листопада 2019 року надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю він не визнає, оскільки вважає себе власником комплексу будівель та споруд № НОМЕР_1 , об`єкт нежилої нерухомості, розташований за адресою АДРЕСА_3 Запорізька область, Пологівський район, Федорівська сільська рада. Вказане нерухоме майно він придбав у липні 2019 року без документів. Просив справу слухати без його участі (а.с.28).

Від третьої особи Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області за підписом сільського голови Черноус В.І. надійшла заява, в якій зазначено, що виконком не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 . Слухання справи просили провести без участі їх представника (а.с.34).

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона проживає в с.Федорівка Пологівського району Запорізької області. ОСОБА_1 вона знає як мешканку одного з нею села. В с.Федорівка є нежитлова будівля, колишній склад, якою користується ОСОБА_1 Свідок проживає неподалік від цієї нежитлової будівлі, і їй відомо, що ОСОБА_1 з літа 2008 року до тепер користується постійно цією нежитловою будівлею як сараєм для худоби і складським приміщенням для зберігання сіна, добрив і зерна. До того, як ОСОБА_1 почала користуватися цією будівлею, будівля була занедбана, а ОСОБА_1 поступово привела цю будівлю до ладу: вона замінила декілька вікон на нові, а решту вікон заклала цеглою, де потрібно, вставила двері. Свідку відомо, що саме з літа 2008 року ОСОБА_1 постійно безперешкодно використовує цю нежитлову будівлю, бо свідок переїхала жити до с.Федорівка у 2007 році, а з літа наступного, 2008 року, ОСОБА_1 стала користуватися колишнім складом. Про будь-які спори і суперечки з приводу користування цим приміщенням свідку нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що він мешкає у с.Федорівка, йому достеменно відомо, що ОСОБА_1 з 2008 року по теперішній час володіє та користується нежитловою будівлею, яка розташована на території Федорівської сільської ради Пологівського району. В цій нежитловій будівлі ОСОБА_1 утримує домашніх тварин та зберігає зерно та корма для них. Ця нежитлова споруда була у занедбаному стані, майже розвалювалася, а ОСОБА_1 поступово відремонтувала її своїми силами. У нього, свідка, у власності є колісний трактор, і ОСОБА_1 декілька разів просила його то підвезти цеглу до нежитлової будівлі, то перевезти з лану зерно, сіно до цієї будівлі. За час користування цією будівлею ОСОБА_1 заклала ряд вікон, вставила нові, заклала двері і поставила нові. Свідок служив в армії, демобілізувався у 2007 році, а з 2008 року ОСОБА_1 стала просити йому допомагати з підвозом цегли, сіна, зерна до нежитлової будівлі. З 2008 року по теперішній час тільки ОСОБА_1 постійно відкрито користується цим сараєм. Наскільки свідкові відомо, ніхто до 2019 року крім ОСОБА_1 не претендував на цю нежитлову будівлю, а декілька місяців тому від ОСОБА_1 йому стало відомо, що якийсь чоловік теж претендує на цей сарай. Хто саме, свідку невідомо.

Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачкою та її представником, враховуючи думку відповідача та представника третьої особи, вислухавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії технічного паспорта на нежитлові будівлі комплекс будівель та споруд АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , Федорівська сільська АДРЕСА_4 , виготовленого станом на 30 травня 2019 року, право власності не зареєстровано. Загальна площа приміщень 1296,9 кв.м (а.с.7).

З копії звіту з незалежної оцінки майна на а.с.11 від 29 серпня 2019 року встановлено, що нежитлова будівля за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Федорівська сільська рада, комплекс будівель та споруд № АДРЕСА_2 , загальною площею 1296,9 кв.м, має ринкову вартість 358606 грн. З цієї суми позивачкою сплачено судовий збір згідно квитанції на а.с.1.

З копії довідки КП «Імпульс» Пологівської районної ради встановлено, що згідно архівних даних КП «Імпульс» Пологівської райради станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно, яке складається з літ. «Б» нежитлова будівля, знаходиться за межами населеного пункту, Запорізької області, Пологівського району Федорівської сільської ради, не зареєстровано (а.с.12).

З копії довідки виконавчого комітету Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області №1077 від 28 серпня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 безперешкодно користується з серпня 2008 року нежитловим приміщенням за межами населеного пункту комплексом будівель та споруд, розташованим за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Федорівська сільська рада, комплекс будівель та споруд № АДРЕСА_2 (а.с.13).

На теперішній час позивачка ОСОБА_1 бажає набути право власності на вказане нежитлове приміщення за набувальною давністю, оскільки вона з 2008 року, тобто понад 10 років, відкрито, безперервно володіє спірним майном, право власності на яке не зареєстровано, здійснює догляд, ремонтує його.

Відповідач позов не визнає у повному обсязі, оскільки вважає з липня 2019 року себе власником, проте жодних належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин відповідач суду не надав.

Пояснення відповідача не є тими засобами, на підставі яких суд відповідно до вимог ст.76 ЦПК України встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.76, ст.92 ЦПК України пояснення сторін у справі стають доказами у цій справі лише за умови їх допиту як свідків із попередженням про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Зміст даної статті визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння має бути добросовісним; володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці другому пункту 9 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набувальна давність один із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Виходячи з викладеного, вбачається, що позивачка більше десяти останніх років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується нежитловою будівлею, тому суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки даний засіб набуття права власності можна віднести до первісного, через те, що права набувача не ґрунтуються на попередній власності, а залежать тільки від сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 Цивільного Кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм.

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3, 16, 328, 344 ЦК України, ст.ст.5, 19, 76-82, 263-265, 268, 272, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Федорівська сільська рада Пологівського району Запорізької області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , право власності за набувальною давністю на об`єкт нежитлової нерухомості комплекс будівель та споруд № НОМЕР_1 , який розташований на території Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, до складу якого входить нежитлова будівля літ. «Б» загальною площею 1296,9 кв.м.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 16 грудня 2019 року.

Суддя: Кацаренко І.О.