ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Кащуком Д.А. с.Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, (відомості про складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбних відносинах з 17 травня 2003 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис №19, серії НОМЕР_1 , виданий 17 травня 2003 року даним органом (а.с.6).

Фактично між ними шлюбні відносини припинились з 27 вересня 2010 року, відповідно до рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Від спільного життя з відповідачем вона має неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком (а.с.7).

Зазначила, що тимчасово не працює, соціальної допомоги і грошей на утримання дитини не отримує, враховуючи стрімкий ріст цін на товари та послуги, а також на продукти харчування не вистачає. Відповідач працює по найму, має непостійний та мінливий дохід, але неякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв`язку з чим, просила стягнути з відповідача аліменти, на її користь, на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, в розмірі 7000,00 гривень щомісячно від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягування від дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21 серпня 2019 року і до досягнення сином повноліття.

В іншій частині вимог відмовлено.

Рішення згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допущено до обов`язкового негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів стягнутий у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) (одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, р/р НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ одержувача 37993783, МФО банку 899998, Банк одержувача: Казначейство України (ЕАП)).

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну судового рішення в частині визначення суми аліментів, збільшити суму присуджених судом аліментів з 3000 грн. до 4500 грн.

Скаржник вказує на те, що судом не взято до уваги той факт, що дохід відповідача за останні 6 місяців становить 134 900,67 грн. заробітної плати та 122,50 грн. додаткових нарахувань за основним місцем роботи ПрАТ «Суха Балка», що його середньомісячний дохід становить 22 503,86 грн., а за відрахуванням податків та зборів, відповідач отримує 18 115,60 грн. і 25% від цієї суми становлять 4528,89 грн., тобто відповідач має можливість сплачувати їй на утримання дитини значно більшу суму ніж встановлено судом, яку вона вважає замалою для оплати потреб дитини, у зв`язку із чим, рішення підлягає зміні а розмір аліментів збільшенню до 4500 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач від спільного життя з відповідачем має неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що у Відділу реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в книзі актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис №72, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 22 вересня 2003 року (а.с.7).

У позові зазначено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає, однак відповідно до копій квитанцій, наданих відповідачем останній кожного місяця надає дитині матеріальну допомогу у сумі 2000,00 гривень (а.с.29-33).

З довідки про доходи видно, що відповідач працює ПАТ "Суха Балка", та займає посаду прохідника, за останні 06 місяців його дохід складає 134 900,67 гривень (а.с.28).

Також, в позові, позивачем зазначено, що вона тимчасово не працює, але з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 працювала у ФОП ОСОБА_6 на посаді продавець, та на даний момент працює ФОП ОСОБА_7 на посаді продавець і отримує заробітну плату у сумі 4200,00 гривень (а.с.39-40).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, керувався статтями 150, 180, 181, 182, 183 СК України, з урахуванням досліджених доказів, наданих сторонами, виходив з того, що з урахуванням обов`язків обох батьків, розмір аліментів в сумі 3000 грн. буде відповідати забезпеченню інтересів дитини

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів, просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_8 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 грн., посилаючись на те, що вона не працює, соціальної допомоги на утримання дитини не отримує, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає, однак твердження позивача не відповідають дійсності, оскільки спростовуються наданими відповідачем доказами, зокрема квитанціями про щомісячні перекази грошових коштів в розмірі 2000 грн. відповідачем на утримання дитини (а.с.29-33), довідкою про доходи відповідача, який працює на ПрАТ "Суха Балка" (а.с.28), довідками з міста роботи позивача, де зазначено, що ОСОБА_1 працювала у ФОП ОСОБА_6 на посаді продавець, та на даний момент працює ФОП ОСОБА_7 на посаді продавець і отримує заробітну плату у сумі 4200,00 гривень (а.с.39-40).

Отже, як визначено нормами закону, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, цей обов`язок є особистим індивідуальним, а не солідарним, тобто обов`язок утримувати дитину належить не тільки відповідачу, а й позивачу, як матері дитини.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують обґрунтованості рішення суду і підстав для його зміни з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2019

Головуючий

Судді