Справа № 316/1865/18
Провадження № 2/316/166/19
"25" січня 2019 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області у складі
головуючого судді Куценко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Нестерової Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 які діють за себе та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради Запорізької області, Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-
ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне.
На підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2016р., укладеного з ОСОБА_3, та посвідченим приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, їй на праві приватної власності належить квартира № 28 в будинку № 35, розташованого по вул. Українській у м. Енергодар Запорізькій області.
Пунктом 4 даного Договору зазначено, що ОСОБА_3 зобов'язується передати квартиру позивачу для вільного користування і безперешкодного володіння нею у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень, разом з приналежностями та документами до цієї квартири (технічний паспорт, ключі, тощо) та звільнити квартиру від наявних в ній речей домашнього вжитку та побуту до 23 грудня 2016 року; знятися з реєстраційного обліку до 20 грудня 2017 року.
Однак, ОСОБА_3 частково виконав умови договору та до теперішнього часу, у вищевказаній квартирі, крім позивача та ОСОБА_8, залишаються зареєстрованими: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4
Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 28 в будинку № 35, розташованого по вул. Українській у м. Енергодар Запорізькій області.
Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 31.10.2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та признане підготовче засідання (а.с. 21).
Ухвалою суду від 21.11.2018 року залучено до участі у справі Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області (а.с. 34).
Ухвалою суду від 26.12.2018 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.
В судове засідання сторони не зявились.
Представник позивача ОСОБА_1- адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 60).
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють за себе та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_5,про час та місце слухання справи повідомлялися за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, проте до суду повернулися поштові конверти з відповідними відмітками «за незапитом» (а.с. 27, 28, 29, 44, 45, 46, 62). Крім того, оскільки відповідачі за місцем їхньої реєстрації не проживають, а місце фактичного їх знаходження не відомо, вони повідомлялися про дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» (а.с. 47, 59). В порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Третя особа- Сектора реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 63).
Треті особи- Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької областіта Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності», причини неявки не повідомили.
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідачі повідомлені про час та місце слухання справи належним чином та не зявилися у судове засідання без поважних причин.
Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та не з'явилися в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надано, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач та його представник посилалися як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як встановлено у судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2016р., укладеного з ОСОБА_3, та посвідченим приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, ОСОБА_1 на праві приватної з власності належить квартира № 28 в будинку № 35, розташованого по вул. Українській у м. Енергодар Запорізькій області (а.с. 7-11).
Згідно пункту 4 даного Договору зазначено, що ОСОБА_3 зобов'язувався передати квартиру позивачу для вільного користування і безперешкодного володіння нею у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень, разом з приналежностями та документами до цієї квартири (технічний паспорт, ключі, тощо) та звільнити квартиру від наявних в ній речей домашнього вжитку та побуту до 23 грудня 2016 року; знятися з реєстраційного обліку до 20 грудня 2017 року.
Пунктом 21 даного Договору купівлі-продажу, зазначено, що «зміст ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005 року продавцю роз'яснено та він, стверджує, що вчинення цього договору не суперечить правам та інтересам малолітніх та/або неповнолітніх дітей, недієздатних та обмежено дієздатних осіб. Малолітні та/або неповнолітні діти, недієздатні та обмежено дієздатні особи не мають права користування відчужуваною квартирою, крім малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. Виконавчий комітет Енергодарської міської ради Запорізької області рішенням № 420 від 20 грудня 2016 року надав дозвіл на укладення цього договору. Права зазначених осіб не порушуються, про що доведено до відома покупця.
Згідно акту від 26.10.2018 року, з моменту продажу квартири, відповідачі у ній не проживають (а.с. 13).
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.
В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання.
Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей.
Право користування власністю- це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості.
Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.
Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.
Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачі не є членами сім'ї позивача, не мешкають без поважних причин в квартирі, що належить на праві власності позивачу, договірні відносини між позивачем та відповідачами щодо винаймання спірного житла - відсутні, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 28 в будинку № 35, розташованого по вул. Українській у м. Енергодар Запорізькій області.
Згідно із вимогами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.
Керуючись ст. ст. 4, 19, 83, 84, 89, 260, 263, 264, 265, 280-285 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 які діють за себе та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради Запорізької області, Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, такими, що втратили право користування житловим приміщенням- № 28 в будинку № 35, розташованого по вул. Українській у м. Енергодар Запорізькій області, знявши вказаних осіб з реєстрації.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. О. Куценко