Справа № 316/1665/18
Провадження № 2/316/141/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2019 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Куценка М.О.,

за участі секретаря судового засідання: Нестерової Г.М.,

позивач: ОСОБА_1, представник позивача: ОСОБА_2, представник Служби у справах дітей: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради Запорізької області як Орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з батьком та звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5, який був розірваний 05.11.2012 року у судовому порядку. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. У вересні 2012 року відповідачка звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів з позивача на свою користь на утримання сина ОСОБА_6, у розмірі 1/4 частини, який рішенням суду від 15.10.2012 року був задоволений. На підставі вищевказаного рішення суду відповідачкою було отримано виконавчий лист і направлено на примусове виконання до ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області.

Після розірвання шлюбу сторони стали проживати окремо та син залишився проживати разом з матірю. Син сторін часто відвідував батька ОСОБА_1, згодом залишившись проживати з ним за адресою: вул. Лісова, 6/154 м. Енергодар Запорізької області Протягом останніх двох років син проживає разом з батьком, який займається його вихованням та матеріально його забезпечує, та відповідачка не заперечувала проти цього.

Відповідачка наприкінці 2016 року виїхала на постійне місце проживання за межі міста Енергодар.

Син проживає разом позивачем, але з його заробітної плати продовжують щомісячно вираховуваться аліменти на користь відповідачки на утримання сина. На думку позивача, грошові кошти відповідачка використовує не на утримання сина, а на свої потреби.

У звязку з даними обставинами, позивач вимушений був звернутися до суду з вказаною заявою, та просить визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з його батьком ОСОБА_4, за місцем їх фактичного проживання та реєстрації за адресою: квартира АДРЕСА_1; звільнити ОСОБА_4 від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стягуються відповідно до рішення Енергодарського міського суду Запорізької області по справі №0807/3158/2012 від 15 жовтня 2012 року; відкликати з Енергодарського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчий лист № 0807/3158/2012 виданий на підставі Енергодарського міського суду Запорізької області.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду від 25.09.2018 року відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання по справі.

Ухвалою суду від 27.09.2018 року стороні позивача відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року строк проведення підготовчого засідання був продовжений.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року, підготовче провадження закрито, та справа призначена до судового розгляду по суті.

Інших процесуальних дій у справі не вчинялось, провадження не зупинялось.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засідання підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_5 не зявилася, причини неявки не повідомила, надавши письмовий відзив на позов, в якому заперечувала проти заявлених позовних вимог.

У письмовому відзиві позивач зазначає, що вона ніколи не відмовлялася від матеріального утримання сина, аліменти які стягувалися на її користь на утримання спільної дитини, вона віддавала синові, а після того, як син почав проживати з позивачем з листопада 2017 року, повертала позивачу на картку з метою користування сином даними коштами. Аліменти, що стягуються на дитину, ніколи не використовувала на власні потреби. Також зазначає, що до м. Києва вона виїхала не на постійне проживання, а для працевлаштування, та бажає згодом повернутися, твердження позивача про те, що її місце проживання не відомо, вважає хибним, оскільки позивач та син знали де вона знаходиться. Щодо проживання сина разом з батьком не заперечує, оскільки син досяг 14 років та сам приймає рішення щодо свого місця проживання. Вважає, що позивач не бажає сплачувати аліменти на утримання сина, щоб той не мав кошти та не міг розпоряджатися ними (а.с.81-87).

Крім того, позивачкою надана письмова заява про укладення мирової угоди у справі (а.с.88-90).

У судовому засіданні позивач та його представник зазначили, що ознайомленні зі змістом даної мирової угоди та заперечують проти її укладення.

Третя особа в особі представника Органу опіки та піклування служби у справах захисту дітей Енергодарської міської ради Запорізької області ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Між сторонами шлюб розірваний, що підтверджується рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 05.11.2012 р. (а.с.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Після розірвання шлюбу дитина залишилася мешкати разом з відповідачкою ОСОБА_5, однак згодом спільний син сторін виявив бажання проживати з батьком позивачем ОСОБА_1.

Позивачем у позові зазначено та стороною відповідача не заперечується, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем по справі.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1, який складений відділом охорони дитинства служби у справах дітей, неповнолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2. Для нього у квартирі виділена окрема кімната, яка облаштована всім необхідним (а.с.55).

Дана квартира належить позивачу на підставі Договору купівлі-продажу (а.с.16-17).

В матеріалах справи наявний Висновок про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_1, відповідно до якого неповнолітній ОСОБА_1 проживає разом з батьком ОСОБА_4. Матір ОСОБА_5, з лютого 2018 року проживає та працює в м. Київ, останній раз зустрічалась з сином в кінці серпня 2018 року, спілкується з дитиною за допомогою телефонного звязку, цікавиться його життям. (а.с.94)

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_1, пояснив, що наприкінці 2016 року, він особисто виявив бажання проживати разом з батьком, так як батько піклується про нього, доглядає, виховує та матеріально забезпечує. Батько не перешкоджає його спілкуванню з матірю.

Допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що позивач проживає вдвох із сином за адресою: вул. Лісова б. 6 кв. 154 в м. Енергодар. Батько виховує та матеріально забезпечує сина. Місце фактичного перебування відповідача у справі ОСОБА_5 їм не відоме, зі слів позивача та його неповнолітнього сина, вона працює в місті Київ та спілкується з дитиною по телефону.

Стороною позивача у позові зазначено, що відповідачка відмовляється у добровільному порядку вирішити питання щодо визначення місця проживання сина, тому ОСОБА_1 змушений був звернутися до суду з позовом. При цьому, позивач посилається на ст.161 СК України, яка регулює спірні відносини між матір'ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

Відповідно до ч.2 ст.6 СК України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до свідоцтва про народження, неповнолітньому ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилося повних 14 років.

Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У звязку з чим, суд вважає, посилання сторони позивача на ст..161 СК України є помилковою, оскільки дана стаття регулює правовідносини щодо місця проживання малолітньої дитини, а тому у задоволенні вимоги щодо місця проживання неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідно відмовити, оскільки згідно з нормами СК України, він може самостійно обирати місце свого проживання.

Щодо позовної вимоги про звільнення позивача від сплати аліментів, суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням суду від 15.10.2012 року, з позивача з 17.09.2012 року стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

На підставі вищевказаного рішення суду виданий виконавчий лист (а.с.36), та постановою державного виконавця від 05.11.2012 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа (а.с.37).

Відповідно до норм СК України, право на отримання аліментів на утримання дитини, належить тому з батьків, з яким проживає дитина.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_1, проживає разом з батьком позивачем по справі, з якого стягуються аліменти на користь відповідачки ОСОБА_5.

Відповідно до ч.2 ст.188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

На підставі викладеного, дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн..

Керуючись ст.ст.6, 160, 188 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради Запорізької області як Орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з батьком та звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 від сплати аліментів на користь ОСОБА_5, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, які стягуються у розмірі 1/4 частини, на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 15.10.2012 року по цивільній справі №0807/3158/2012.

Відкликати з Енергодарського міського відділу Деоржавної виконавчої служби виконавчий лист по цивільній справі №0807/3158/2012 виданий на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 15.10.2012 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини, починаючи з 17.09.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, НОМЕР_1 виданий 02.12.2003 року Антрацитівським РВУМВС України в Луганській області, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2,судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. О. Куценко