Провадження №2-з/760/26/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Букіної О.М.,

при секретарі Кривулько С.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 про розірвання договору про участь у вихованні та утримання дитини та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває вищезазначена позовна заява.

06.09.2019 представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову в якій просить суд заборонити виїзд за кордон малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , документ НОМЕР_2 виданий 11.03.2019, запис №533, орган, що видав 8034, місце проживання: АДРЕСА_1 , до вступу судового рішення в законну силу.

В обгрунтування поданої заяви посилається на те, що підставою для звернення до суду з даним позовом стали перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною та жорского ставлення батька щодо своїх обов`язків по вихованню дитини.

Зазначає, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову зумовлена існуванням реальної загрози психологічному здоров`ю дитини, яка перебуває в стані постійного стресу.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову можуть ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, яка звернулася до суду в інтересах малолітньої дитини.Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обовязку вчинити певні дії, або іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Встановлено, що предметом спору є розірвання договору про участь у вихованні та утримання дитини та визначення місця проживання дитини.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб про який просить заявник фактично містить вимогу та має на меті вирішення питання про визначення місця проживання дитини разом з матір"ю, тобто вимогу по суті справи до ухвалення судом рішення, не є спірмірною з заявленим позовом, а тому неузгоджується з вимогами ст.149-150 ЦПК України.

Разом з цим, суд вважає, що доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, є необґрунтованим.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , а тому у задоволенні останньої слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М.Букіна