АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року

м. Чернівці

справа № 724/2024/18

провадження 822/756/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Одинака О.О., Половінікіної Н.Ю.

секретар Ковальчук Н.О.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересовано особа ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2019 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Єфтеньєв О.Г.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Заява обгрунтована тим, що з 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство.

За час проживання однією сім`єю, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народився син - ОСОБА_4 .

Зазначає, що у 2001 році, у зв`язку з важким матеріальним становищем, виїхала на роботу до Греції, де перебувала з 2001 року по 2018 рік.

При цьому, зазначає, що вони спільно з ОСОБА_2 проживали як чоловік і дружина, вели спільне господарство та виховували сина.

Просила суд, встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в період з 1992 року по 09 вересня 2018 року, по АДРЕСА_1 .

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю, наявності спільного побуту та ведення спільного господарства, а встановлення даного факту на підставі пояснень свідків є неможливим, оскільки суд вважає, що покази свідків, які є родичами позивача, не можуть бути єдиною підставою для встановлення такого факту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в період з 1992 року по 09 вересня 2018 року, по АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , за період з 1992 року по 09 вересня 2018 року, для подання в майбутньому позову до суду про поділ майна подружжя.

Надаючи пояснення в суді апеляційної інстанції представник заявника- ОСОБА_3 зазначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю пов`язане з необхідністю вирішення в майбутньому, в судовому порядку, питання про поділ сумісно нажитого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майна.

Вищенаведене доводить існування спору про право.

Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 294,374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2019 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна