КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№2-к/824/30/2019
Унікальний № 824/26/19 Головуючий - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши як суд першої інстанції у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юргінський Машзавод» щодо визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 04 травня 2016 року по справі №23/2015 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Шахтоупраління «Покровське» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юргінський Машзавод» заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 04 травня 2016 року по справі №23/2015 у складі головуючого - Циганенка І.Г., арбітрів: Дев`яткіна К.І. , Аіткулова Д.З. , задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юргінський Машзавод» до Приватного акціонерного товариства «Шахтоупраління «Покровське» про стягнення на користь позивача заборгованості за Контрактом в розмірі 13 121 939 руб., пені у розмірі 656 096,95 руб. та 664 657 руб. у відшкодування витрат позивача по сплаті арбітражного збору.

Враховуючи, що боржником зазначене судове рішення в добровільному порядку не виконано, заявник 15 лютого 2019 року звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконаннявідповідного рішення.

24 квітня 2019 року, після усунення стягувачем недоліків заяви, Київським апеляційним судом направлено на адресу боржника примірник заяви та запропоновано останньому у місячний строк подати можливі заперечення щодо заяви.

Зазначене поштове відправлення отримано боржником 02 травня 2019 року.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 27 травня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юргінський Машзавод» призначено до розгляду в приміщенні суду.

В судове засідання з'явився представник боржника, який проти задоволення заяви заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях щодо заяви, які були направлені на адресу суду 01 червня 2019 року.

Приватне акціонерне товариство «Шахтоупраління «Покровське» посилається на те, що рішення МКАС при ТПП РФ суперечить публічному порядку України, оскільки стягувач є афілійованою особою з іншими юридичними особами приватного і публічного права РФ, проти яких світовою спільнотою та указами Президента України застосовано економічні санкції. Крім того, зазначав, що сума коштів, стягнута рішенням МКАС при ТПП РФ може бути використана для підтримки збройної агресії РФ на сході України.

Боржник також послався на те, що ПрАТ «Шахтоупраління «Покровське» не було належним чином повідомленим про розгляд справи в МКАС при ТПП РФ, а також було позбавлено права на участь у виборі арбітрів, що свідчить про порушення арбітражної процедури.

Крім того, в судове засідання з'явився представник заявника, який посилаючись на доводи заяви, зазначав про безпідставність заперечень відповідача, що спрямовані на уникнення матеріальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 серпня 2011 року між ТОВ «Юргінський Машзавод»(продавець) та ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське»(покупець) укладено Контракт №11-1173/2011 щодо купівлі-продажу продукції гірничо-шахтного обладнання відповідно до Специфікацій поставки.

Указаний Контракт неодноразово пролонгувався та уточнювався шляхом укладення додаткових угод і специфікацій.

Продавець свої обов`язки з поставки продукції виконав у повному обсязі, в той час як покупець свої зобов`язання з оплати товару виконав частково, у зв'язку з чим за ПрАТ «ШУ «Покровське» виникла заборгованість в розмірі 13 121 939 руб.

Керуючись арбітражною угодою, наявною в ст. 10 Контракту №11-1173/2011, ТОВ «Юргінський Машзавод» звернувся з позовом про стягнення з Покупця заборгованості до МКАС при ТПП РФ.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 04 травня 2016 року по справі №23/2015 у складі головуючого - Циганенка І.Г., арбітрів: Дев`яткіна К.І. , Аіткулова Д.З. , задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юргінський Машзавод» до Приватного акціонерного товариства «Шахтоупраління «Покровське» про стягнення на користь позивача заборгованості за Контрактом в розмірі 13 121 939 руб., пені у розмірі 656 096,95 руб. та 664 657 руб. у відшкодування витрат позивача по сплаті арбітражного збору.

Оскільки боржником указане рішення МКАС в добровільному порядку не виконувалося, стягувач звернувся до Київського апеляційного суду з даною заявою.

Вивчивши матеріали заяви та доданих до неї матеріалів, вважаю, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.474 ЦПК України, згідно якої рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч. 1 ст. 475 ЦПК України питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

За змістом ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних виробництвах в частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання та виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, винесених в порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання і виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 вказаного закону.

Статтею 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року передбачено, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у статтях Конвенції.

Підстави для відмови у задоволенні заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу викладені у ст. 478 ЦПК України.

Так, за змістом указаної норми права суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Заперечуючи проти задоволення даної заяви, боржник посилається, зокрема, на те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи арбітражним судом(п. б ч. 1 ст. 478 ЦПК України).

Зі змісту рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 04 травня 2016 року слідує, що 25 травня 2015 року позовну заяву було направлено на адресу позивача за допомогою послуг ФДУП «Пошта Росії», однак відповідні матеріали не були отримані відповідачем та повернулися до суду без доказів вручення.

Залучені кур`єрські служби DHL та UPS, зважаючи на військові дії на зазначеній території, відмовили у прийнятті документів для доставки адресатам, що перебувають на відповідній території.

15 грудня 2015 року суд повторно направив відповідні документи на адресу відповідача засобами кур`єрської служби «Mail Boxes» та був вручений відповідачеві 25 грудня 2015 року.

У подальшому, усі виклики та повідомлення на адресу ПрАТ «Шахтоупраління «Покровське» здійснювалися Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації саме за допомогою кур`єрської служби «Mail Boxes».

Незважаючи на те, що представник відповідача в судові засідання не з`являвся, суд першої інстанції врахував, що відповідачем подавалися клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про обізнаність відповідача щодо розгляду справи, а тому дійшов висновку про можливість розгляду справи 04.05.2016 року без участі представника ПрАТ «Шахтоупраління «Покровське».

Вважаючи указану процедуру повідомлення відповідача про розгляд справи арбітражним судом неналежною, Київський апеляційний суд керується наступним.

Так, за змістом частини другої статті 10 ЦК України та статті 3 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 23 червня 2005 року, якщо в чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до статті V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень і статті 36 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" у визнанні й виконанні арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона надасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, докази того, що сторона, проти якої постановлено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.

Згідно зі статтею 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради N 2889-XII від 19 грудня 1992 року у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця сторона надасть компетентному суду за місцем, де виклопочується виконання рішення, докази того, що вона не була повідомлена про процес.

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами "права на суд" слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога "змагальності" процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на "публічне слухання", що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, п. п. 24- 33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства,16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, п. п. 83-89).

Стаття 6 Конвенції головним чином служить для визначення того, чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію і оскаржити докази, які він вважав недостовірними, а не для того, щоб оцінювати правильність або неправильність рішення, прийнятого національними судами (Каралевічус проти Литви (Karalevicius v. Lithuania), 6 червня 2002 р., номер заяви 53254/99).

Враховуючи вищезазначене у поєднанні зі статтею 9 Угоди, під "повідомленням про процес" слід розуміти саме сповіщення судом Сторін про місце та час розгляду справи, що свідчитиме про ефективне забезпечення Сторін "правом на суд".

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі N 6-1151цс16.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 12 "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" роз`яснено, що коли документ, поданий на підтвердження виклику сторони в судове засідання, не свідчить про те, яким чином та коли їй вручено цей виклик, і вона оспорює даний факт, суд повинен з`ясувати дійсні обставини її виклику на підставі інших поданих сторонами доказів, а в необхідних випадках - запитати із суду, що постановив рішення, й оглянути документи про виклик сторони, встановлені процесуальним законодавством, за яким провадився розгляд справи.

Відповідно до ст. 253 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації у випадках, коли іноземні особи, що беруть участь у справі, яку розглядає арбітражний суд в Російській Федерації, знаходяться за межами Російської Федерації, такі особи повідомляються про судовий розгляд ухвалою арбітражного суду шляхом направлення доручення в установу юстиції чи інший компетентний орган іноземної держави.

Статтею 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року визначено, що компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування Сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо.

МКАС при ТПП РФ, виходячи з факту безпосереднього направлення в іншу державу судового повідомлення безпосередньо стороні у розріз вимог, в тому числі, ст. 253 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації, до відповідних установ Міністерства юстиції України шляхом направлення доручення не звертався.

Таким чином, розписки про вручення поштових відправлень направлених безпосередньо арбітражним судом або накладні кур'єрської служби «Mail Boxes» із невизначеним правовим статусом не свідчать про повідомлення відповідача про судовий арбітражний розгляд у порядку, визначеному ст. 253 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації та ст. 5 вказаної Угоди.

Подання ПрАТ Шахтоуправління «Покровське» клопотань в ході арбітражного розгляду не свідчить про те, що відповідачеві було відомо про конкрентну дату та час арбітражного розгляду МКАС при ТПП РФ.

Таким чином, направлення поштової кореспонденції безпосередньо арбітражним судом Російської Федерації за допомогою кур'єрської служби «Mail Boxes» із невизначеним правовим статусом стороні у справі, яка знаходиться за межами Російської Федерації, а цей факт не оспорюється, суперечить як вимогам законодавства країни, в якій розглядався спір, так і міжнародному законодавству, не створює для сторони процесу будь-яких правових наслідків і не вказує на її обізнаність про процес.

Вказана процедура не може вважатися належним сповіщенням судом сторін про місце та час розгляду справи, а тому не свідчить про ефективне забезпечення ПрАТ Шахтоуправління «Покровське» «права на суд».

При цьому, суд враховує ту обставину, що відповідачем категорично заперечується факт його повідомлення про розгляд справи в МКАС при ТПП РФ 04.05.2016 року.

Оскільки судом встановлено порушення МКАС при ТПП РФ положень статтей 5,9 Угоди у поєднанні зі статтею 6 Конвенції, відсутні правові підстави для визнання та приведення у виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 04 травня 2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ст. ст. 141, 474-479 ЦПК України, ст.ст.5, 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юргінський Машзавод» щодо визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 04 травня 2016 року по справі №23/2015 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду та, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали виготовлено 9 вересня 2019 року.

Суддя: