Справа № 266/6056/18
Провадженя№ 2/266/186/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Федотової В.М.,

за участю секретаря Шишханової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією родиною,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Маріупольської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією родиною.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з серпня 2001 року по 03 вересня 2018 року вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 і проживала з ним однією сім'єю в її квартирі, за адресою: АДРЕСА_1, з серпня 2001р. по вересень 2009 року, а з вересня 2009 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , вони мешкали в квартирі АДРЕСА_2, яка належить померлому. Позивачка та спадкодавець були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, дбали один за одним. У квартирі ОСОБА_2 вони спільно робили косметичний ремонт, за сумісні грошові кошти придбали будівельні матеріали, меблі, разом відпочивали та отримували санаторне лікування у м. Сочи та м. П'ятигірськ. Вона ходила до комунальних закладів та на її ім'я оформлений договір з компанією «Тринити». У квітні 2018 року її чоловік захворів раком печінки, фактично самостійно не пересувався, проходив лікування в онкологічному центрі м. Маріуполя та потребував постійного догляду та лікування, яким вона його оточувала. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Вона отримала свідоцтво про смерть чоловіка, сплатила витрати на поховання. Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, інших спадкоємців не має, заповіту ОСОБА_2 не склав. Після смерті її чоловіка вона не може оформити спадок, оскільки офіційно не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Таким чином, у неї виникла необхідність для встановлення факту проживання однією сім'єю, оскільки відсутність свідоцтва про шлюб створює перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Просить встановити факт сумісного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, більше п'яти років до часу відкриття спадщини, а саме з ОСОБА_2.з серпня 2001 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.11.2018 року задоволено клопотання позивачки про витребування доказів. Витребувано інформацію стосовно кількості зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_2 та копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2.

16.11.2018 року до суду надійшов лист другої Маріупольської державної нотаріальної контори, згідно якого спадкова справа після смерті ОСОБА_2 знаходиться у провадженні приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А.

Відповідно до відповіді відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований ОСОБА_2 з 24.05.1944р. по теперішній час.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_4 до суду не з'явились, надали заяви, якими позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити у повному обсязі, справу розглянути у їх відсутність.

Представник відповідача Карацюба В.Л., який діє на підставі довіреності, до суду не з'явився, надав заяву, якою просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову заперечував, оскільки надані позивачкою докази не підтверджують факт її спільного проживання із спадкодавцем, у задоволенні позову просив відмовити.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, встановивши обставини і визначені до них правовідносини, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2, виданого 04.09.2018 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 810 (а.с. 3).

Відповідно до довідки про причину смерті від 04.09.2018 року, виданої «Центром первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя», ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3).

Як вбачається з рахунку № 10 від 06.09.2018 року, чеків ТОВ «Маріупольській ритуальний дім» від 05.09.2018 року, накладної на товари ритуальної належності, договорів замовлень № 864, № 1228 ОСОБА_1 організовувала та сплачувала послуги, пов'язані з похованням ОСОБА_2.(а.с. 4-8).

Згідно з договором купівлі-продажу товару від 19.12.2014р. ОСОБА_1 придбала ТВ-приставку та відповідно до договору користування телевізійною приставкою до договору № 47223 на здійснення послуг від 10.04.2013р. домовилась про її підключення та використання (а.с. 14-16).

Відповідно до курортних книжок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прибули на лікування в пансіонат «Шексна» у м. Сочі, РФ, 18.09.2003року (а.с. 17).

Згідно з довіреністю посвідченою приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Стадник А.А. 03.04.2015р., ОСОБА_2 уповноважував ОСОБА_1 розпоряджатися належними йому внесками, що знаходяться у відділеннях ВАТ «Сбербанк Росія» (а.с. 19).

Відповідно до акту ОСББ «Луніна 11-в» від 18.09.2018р., ОСОБА_2 мешкав сумісно з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, з серпня 2001 року по вересень 2009 року (а.с. 12).

Відповідно до акту від 20.09.2018р., складеного ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2 мешкав сумісно з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, з вересня 2009 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54073094 виданої 14.11.2018 року Другою маріупольською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_2відкрита спадкова справа, що знаходиться у провадженні приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А.(а.с. 49-51).

Відповідно до відповіді відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 03-12-11433 від 12.11.2018р., за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований ОСОБА_2 з 24.05.1944р. по теперішній час (а.с. 53).

Згідно з довідкою КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя» від 26.11.2018р. № 01-08/1228, ОСОБА_2 спостерігався у ЦПМСД № 4 з 2016 року, у липні 2018р. останньому встановлений діагноз рак печінки, огляд хворого вдома проводився у присутності ОСОБА_1 (а.с. 57).

Відповідно до листа ДСЗН ММР від 14.11.2018р. № Б-19816-14-11, ОСОБА_1 роз'яснено, які документи потрібно подати для отримання допомоги на поховання ОСОБА_2 (а.с. 61-62).

В матеріалах даної справи на підтвердження факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем не менш ніж п'ять років до дня смерті ОСОБА_2, позивачем не надано жодного належного документу, крім того, позивачка зазначила, що інші спадкоємці відсутні, що спростовується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, згідно якої спадкова справа після смерті ОСОБА_2 відкрита. Також на підтвердження своєї позиції, викладеної у позовній заяві, щодо сумісного ремонту, позивачкою не надано взагалі ніяких підтверджень.

Суд вважає, що відсутні належні докази, які підтверджують ведення спільного господарствата факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем понад п'ять років однією сім'єю до часу відкриття спадщини.

Аналізуючи вищевикладене, з врахуванням обставин справи суд, оцінюючи представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не довела того, що вона спільно проживала зі спадкодавцем понад п'ять років, була пов'язана з ним спільним побутом та мала з ним взаємні права та обов'язки. Тобто - не довела, що її відносини зі спадкодавцем були такими, що могли би свідчити про створення сім'ї з ОСОБА_2, а тому відмовляє в задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією родиною - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони по справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1

Маріупольська міська рада, пр. Миру, буд. 70, м. Маріуполь, 87500

Дата складання повного судового рішення - 28 січня 2019 року.

Суддя: Федотова В. М.