Дата документу 11.09.2019 Справа № 320/7878/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 320/7878/18 Головуючий у 1 інстанції: Урупа І.В.
№ 22-ц/807/2279/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Акціонерного Товариства комерційний банк Приватбанк на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року у справі за позовом Акціонерного Товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

В вересні 2018 року АТ КБ Приватбанк звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідачка не виконує обов`язки по поверненню кредиту, згідно з кредитним договором б/н від 21.10.2008, в разі чого станом на 16.08.2018 виникла заборгованість в сумі 12884 грн. 44 коп., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та штрафів.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ Приватбанк подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було встановлено, що 21.10.2008 між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання заяви на оформлення кредиту. При отриманні кредитної картки відповідачка надала згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачка була ознайомлена в письмовому вигляді з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», що підтверджується її особистим підписом у заяві /а.с. 13/

Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов і Правил надання банківських послуг, а також тарифів банк у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ЦК, які регулюють відносини з договору позики.

Так, відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1046 ЦК передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як зазначив суд першої інстанції, з позовної заяви, а також розрахунку заборгованості станом на 16.08.2018, який долучено до позовної заяви, вбачається, що відповідачка має заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 6748 грн 35 коп., пені в розмірі 7583 грн 50 коп., а також штрафів в розмірі 1089 грн 74 коп. (а.с. 10-12)

Однак, з позовної заяви та з вказаних вище розрахунків, на які посилається позивач в якості обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості, вбачається, що у відповідачки відсутня заборгованість за тілом кредиту.

Таким чином, як зазначив суд першої інстанції, з позовної заяви та наданих в обґрунтування доказів, незрозуміло на яку суму відповідачу нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 6748 грн 35 коп., пеня в розмірі 7583 грн 50 коп., а також штрафи в розмірі 1089 грн 74 коп, за відсутності заборгованості за тілом кредиту (основної заборгованості).

У апеляційній скарзі не зазначено жодних аргументів на спростування висновків суду щодо неможливості нарахування відсотків та пені за відсутності заборгованості за тілом кредиту.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даній справі позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження існування заборгованості відповідача за кредитним договором. Не спростовані висновки суду про те, що з матеріалів справи та доданих матеріалів неможливо зробити висновок про те, на яких умовах було укладено кредитний договір.

Відтак суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко