Ухвала

09 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 522/9290/15-ц

провадження № 61-20245св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - перший заступник прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради,

відповідачі: Управління Держземагенства у м. Одесі Одеської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес буд»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року у складі судді Нікітіної С. Й. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Кравця Ю. І., Калараша А. А., Гайворонського С. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Перший заступник прокурора м. Одеси у травні 2015 року звернувся з позовом до Управління Держземагенства у м. Одесі Одеської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес буд» (далі - ТОВ «Бізнес буд»), про витребування майна та скасування державного акту.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2007 року у справі № 2-1491-1/07 за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; зобов`язано Одеську регіональну філію Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» видати державний акт про право приватної власності на земельну ділянку та зареєструвати її у відповідному реєстрі. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2007 року було виконано шляхом видачі на ім`я ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку від 13 жовтня 2008 року серії ЯД № 786431, що зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 94. Державний акт виданий, підписаний та зареєстрований Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 квітня 2008 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2007 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Приморського районного суду м. Одеси. При новому розгляді справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2013 року по справі № 1522/10614/12 позов залишено без розгляду. На підставі договору дарування від 28 жовтня 2010 року, спірна земельна ділянка була передана ОСОБА_3 у власність ОСОБА_2 , яка земельну ділянку внесла до установчого фонду ТОВ «Бізнес Буд», яким 31 травня 2014 року отримано свідоцтво про право власності. Перший заступник прокурора у позові зазначив, що підстави для набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку відсутні, оскільки вичерпний їх перелік встановлений статтею 81 Земельного кодексу України. Тому, оскільки ОСОБА_1 безпідставно отримав у власність земельну ділянку, він не мав права її відчужувати ОСОБА_2 за договором дарування від 28 жовтня 2010 року, а та в свою чергу не мала права передавати її ТОВ «Бізнес Буд».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 рокузалишено без змін.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку у червні 2017 року надійшла касаційна скарга заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року, в якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове, яким провадження в частині позовних вимог Одеської міської ради до ТОВ «Бізнес буд» про витребування з незаконного володіння товариства на користь територіальної громади в особі Одеської міської ради спірної земельної ділянки закрити, в решті вимог ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов прокурора.

У жовтні 2017 року ТОВ «Бізнес буд» подало заперечення на касаційну скаргу, в якому просить відмовити заступнику прокурора Одеської області в задоволенні касаційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року, залишити вказані судові рішення в силі, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою.

У січні 2019 року ТОВ «Бізнес буд» подало письмові пояснення, в яких просить при розгляді касаційної скарги врахувати висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

У відповідності до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Абзац другий частини першої цієї статті визначає, що в разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішує Верховний Суд з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Оскільки суд касаційної інстанції не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то у задоволенні клопотання про розгляд справи за участю представника Генеральної прокуратури України слід відмовити.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання про розгляд справи за участю представника Генеральної прокуратури України.

Справу за позовом першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління Дерземагентства у м. Одесі Одеської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес буд» про витребування майна та скасування державного акту, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 18 вересня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик