Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 501/564/16-ц

провадження № 61-23885св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - Чорноморська міська рада Одеської області,

відповідач 2 - виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області,

відповідач 3 - Державна казначейська служба України,

відповідач 4 - Головне управління Державної казначейської служби України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 07 жовтня 2016 року у складі судді Максмович Г. В. та рішення апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Артеменка І. А., Черевка П. М., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чорноморської міської ради, виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України, який в ході розгляду справи уточнила, та остаточно просила стягнути солідарно з Чорноморської міської ради Одеської області та виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області на її користь 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 25 квітня 2012 року набрала чинності постанова Іллічівського міського суду Одеської області, якою зобов`язано Чорноморську міську раду Одеської області провести безоплатно ремонт квартири АДРЕСА_1 , користувачем якої вона являється.

28 вересня 2012 року ОСОБА_1 отримала від державної виконавчої служби постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки квартира АДРЕСА_1 не знаходиться у комунальній власності.

27 жовтня 2015 року набула чинності постанова Іллічівського міського суду від 01 жовтня 2015 року, якою постанова про закінчення вищезазначеного виконавчого провадження визнана незаконною та скасована.

Посилаючись на те, що вказаними діями виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області їй спричинена моральна шкода, яка виразилась в душевних і моральних стражданнях, що викликало відчуття безнадійності, призвело до погіршення самопочуття, психологічного дискомфорту, змін усталеного способу життя, ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 07 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1 100 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, врахував, що внаслідок бездіяльності відповідача позивач зазнала фізичних, психологічних та душевних страждань, які призвели до зміни звичайного способу життя, у зв`язку з чим дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року апеляційну скаргу виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області задоволено частково, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 07 жовтня 2016 року змінено в частині стягнення моральної шкоди, зменшивши її розмір до 20 000 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про наявність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, проте зменшив її розмір до 20 000 грн з огляду на невідповідність заявленої позивачем суми ступеню перенесених страждань.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У березні 2017 року виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не дотримано правил користування жилими приміщеннями, оскільки проведено самочинне будівництво, що унеможливлює задоволення позовних вимог. Приєднана судом апеляційної інстанції до матеріалів справи копія рішення у справі № 521/5178/16-ц свідчить про отримання позивачем грошових коштів за завдану моральну шкоду за рахунок коштів Державного бюджету України, а тому відсутні підстави для задоволення цього позову.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів

У травні 2017 року ОСОБА_1 надіслала до суду касаційної інстанції заперечення на касаційну скаргу, у яких просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заперечення мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій ухвалено законні та обґрунтовані рішення, які відповідають фактичним обставинам справи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 501/564/16-ц з суду першої інстанції та зупинено виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду відповідають.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами установлено, що постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 25 серпня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2012 року, встановлено бездіяльність виконавчого комітету Іллічівської міської ради по ремонту квартири АДРЕСА_1 . Виконавчий комітет Іллічівської міської ради зобов`язано провести безоплатно ремонт квартири АДРЕСА_1 та стягнуто на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

На виконання вищевказаної постанови суду 31 травня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця від 28 вересня 2012 року на підставі пункту 11 частини першої статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі 2а-3571/11 закінчено, оскільки листом від 24 вересня 2012 року Іллічівська міська рада повідомила, що квартира, у якій проживає позивач, не знаходиться в комунальній власності Іллічівської територіальної громади.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 01 жовтня 2015 року, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Середи В. Ю. щодо невиконання судового рішення від 25 серпня 2011 року. Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Середи В. Ю. від 28 вересня 2012 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-3571/11, виданим 31 травня 2012 року.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року, на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди стягнуто 20 000 грн шляхом безспірного списання вказаних коштів зі спеціального визначеного для цього рахунку Державного бюджету України для відшкодування шкоди, завданої державним виконавцем.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 28 липня 2016 року, яка набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області щодо виконання постанови Іллічівського міського суду Одеської області у адміністративній справі № 2а-3571/11 від 25 серпня 2011 року в період часу з 25 квітня 2012 року до 16 червня 2015 року (включно). Дії виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області щодо надання до органів державногї виконавчої служби інформації, що квартира позивача не є власністю Іллічівської територіальної громади, визнано протиправними.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

При цьому, незаконність рішення, дій чи бездіяльність завдавача шкоди повинна бути доведена, а вина в цьому випадку презумюється. Суб`єктом відшкодування завданої шкоди є Держава та орган місцевого самоврядування. Тобто шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету, бюджетів органів місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 2) пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, врегульований Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок) (пункт 1 Порядку).

У пункті 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

При цьому боржники в контексті пункту 2 Порядку - це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Суди попередніх інстанцій встановили, що постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 28 липня 2016 року, яка набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області щодо виконання постанови Іллічівського міського суду Одеської області у адміністративні справі № 2а-3571/11 про зобов`язання відповідача провести безоплатно ремонт квартири, у якій проживає позивач.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач посилалась на те, щопротиправність бездіяльності відповідача, який є органом місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, встановлена постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 28 липня 2016 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов у повному обсязі, виходив з того, що у зв`язку з невиконанням виконавчим комітетом Чорноморської міської ради Одеської області судового рішення про зобов`язання провести ремонт квартири, користувачем якої є ОСОБА_1 , остання вимушена була неодноразово звертатись до суду за захистом порушеного права, що призвело до погіршення її самопочуття, психологічного дискомфорту та є підставою для відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Змінюючи рішення місцевого суду в частині розміру моральної шкоди, судом апеляційної інстанції враховано, що внаслідок протиправної поведінки відповідача позивач зазнала фізичних, психічних та душевних страждань, які призвели до зміни звичайного способу життя, що є підставою для відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, який з урахуванням обставин справи, а також засад розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність завданої позивачу бездіяльністю відповідача моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Доводи касаційної скарги з посиланням на здійснення ОСОБА_1 самочинного будівництва не підтвердженні будь-якими належними доказами, а тому є безпідставними.

Посилання відповідача на отримання позивачем моральної шкоди у розмірі 20 000 грн внаслідок бездіяльності органів державної виконавчої служби не є підставою для відмови у задоволенні цього позову, який заявлено у зв`язку з бездіяльністю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновку апеляційного суду, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Частиною першою статті 410 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду - без змін.

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 березня 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 07 жовтня 2016 року, в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

Судді : В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук

М. Ю. Тітов