Постанова

Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа №360/1230/16

провадження №61-35260св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач-відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач-позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Бородянського районного суду Київської області від 07 грудня 2016 року у складі судді Міланіч А. М. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 травня 2017 року у складі колегії суддів Кашперської Т. Ц., Волохова Л. А., Сушко Л. П.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідача.

Позов мотивовано тим, що 31 березня 2016 року позивач набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , як забудовник новоствореного нерухомого майна та член кооперативу ЖБК «Бригантина-2».

В період з 31 березня 2016 року до дня звернення до суду позивачу чинить перешкоди в користуванні вказаною квартирою відповідач, який без згоди власника вселився в квартиру та утримує її у своєму володінні.

04 липня 2016 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про добровільне звільнення самоправно зайнятої квартири та просила в семиденний строк з дня отримання листа звільнити квартиру, але відповідач продовжує проживати в спірній квартирі.

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2» (далі - ОК «ЖБК «Бригантина-2», кооператив), в якому просив зобов`язати ОК «ЖБК «Бригантина-2» виконати взяті на себе пунктом 3.5 укладеного 23 серпня 2013 року договору про спільну пайову участь в будівництві житлового кооперативного будинку зобов`язання щодо видачі ОСОБА_2 довідки про повну оплату квартири, скасувати право власності ОСОБА_1 на спірну квартиру.

Зустрічний позов мотивовано тим, що позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 - голова ОК «ЖБК «Бригантина-2» придбали у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_2 , та згідно з декларацією про початок виконання будівельних робіт від 29 листопада 2011 року розпочато будівництво житлового багатоквартирного двоповерхового будинку.

23 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та кооперативом укладено договір про спільну пайову участь в будівництві житлового кооперативного будинку, примірник якого позивач не отримав.

Відповідно до протоколу № 4 установчих зборів учасників кооперативу від 08 червня 2012 року вирішено отримати у власність земельну ділянку та створити 33 паї, які відповідають 33 квартирам по АДРЕСА_2 , та розділити паї між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

23 серпня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 повідомили

ОСОБА_2 про необхідність укладення договору переуступки паю на квартиру в кооперативі з поетапною оплатою, пояснивши, що це є лише формальністю, на що останній погодився і підписав відповідний договір. Того з дня ОСОБА_2 , на прохання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 подав заяву про прийняття у члени кооперативу.

Після підписання договору переуступки паю на квартиру належний

ОСОБА_2 примірник договору про спільну пайову участь в будівництві будинку не було надано. Предметом договору є спільне будівництво будинку з подальшою передачею пайовику його частки у вигляді спірної квартири.

Відповідно до умов договору, кооператив, як забудовник, зобов`язався передати пайовику квартиру не пізніше кінця 2012 року, а пайовик отримати дану квартиру у вказаний строк, ціна за 1 кв. м визначена у гривні в розмірі 2178 грн і залишається незмінною до повного виконання сторонами договірних зобов`язань, при повному виконанні своїх зобов`язань пайовику видається довідка про повну оплату квартири.

Станом на червень 2015 року ОСОБА_2 сплатив кооперативу значну суму, передбачену договором, та став вимагати від голови кооперативу здійснити звірку по сплаченим ним внескам, однак останній категорично відмовився на вчинення таких дій.

Судовим рішенням від 17 липня 2015 року на кооператив покладено зобов`язання письмово повідомити позивача про остаточну суму, необхідну для викупу квартири, однак вказане рішення не виконано.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2016 року визнано недійсним договір переуступки паю на квартиру в кооперативі, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 Факт оформлення

ОСОБА_1 на себе права власності на квартиру унеможливлює повне виконання кооперативом взятого на себе зобов`язання за укладеним ним договором про спільну пайову участь, а отже, такими діями ОСОБА_1 порушила права позивача за цим договором, передбачені пунктами 3.5, 2.2.3 щодо отримання довідки про повну оплату квартири і оформлення за ним права власності на неї.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 07 грудня 2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 травня 2017 року, первісний позов ОСОБА_1 задоволено.

Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , без надання іншого житла.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мотивовані тим, що у зв`язку з визнанням недійсним договору переуступки паю на квартиру від 23 серпня 2013 року ОСОБА_2 втратив право на користування спірною квартирою та зобов`язаний повернути її власнику, а будь-яких доказів, які б підтверджували сплату коштів ОК ЖБК «Бригантина-2» за договором про спільну пайову участь, на який посилається відповідач, суду не надано, як не надано доказів прийняття його в члени даного кооперативу на підставі поданої ним заяви. ОСОБА_1 у передбаченому законом порядку набула права власності на спірну квартиру, будь-яких угод з відповідачем

ОСОБА_2 щодо користування квартирою не укладала, останній, займаючи квартиру та проживаючи в ній, чинить власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою, а тому підлягає виселенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків, що оскільки договір переуступки паю від 23 серпня 2013 року, укладений між кооперативом та ОСОБА_2 визнано недійсним рішенням апеляційного суду Київської області від 09 серпня 2016 року, то ОСОБА_2 втратив право володіння і користування квартирою та має її звільнити, з метою усунення перешкод власнику квартири - ОСОБА_1 , яка у встановленому законом порядку набула нерухоме майно. При цьому, судами обох інстанцій не враховано, що виконання вказаного рішення апеляційного суду було зупинено, на що посилався представник ОСОБА_2 Судами не прийнято до уваги договір про спільну пайову участь, укладений між ОСОБА_2 та кооперативом.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не надано належно оцінки та не враховано, що ОСОБА_2 отримав квартиру на підставі акту прийому-передачі, підписаному між ним та головою правління кооперативу ОСОБА_4 . Тобто, вселився на законних підставах і з 2013 року мешкає у ній разом із сім`єю. На момент набуття ОСОБА_1 квартири у власність діяли обидва договори, укладені з ОСОБА_2 (як про спільну пайову участь, так і про переуступку паю). Не дивлячись на те, що договір є недійсним з моменту його укладення, рішенням апеляційного суду Київської області у справі № 360/2099/15-ц про таку недійсність винесено 09 серпня 2016 року, право власності на квартиру зареєстроване за позивачем 31 березня 2016 року. А на момент винесення оскаржуваного рішення, рішення про недійсність даного правочину було зупиненим.

Згідно з пунктом 8.1 договору від 05 липня 2013 року, укладеного між кооперативом і ОСОБА_2 , передана у власність пайовика квартира є виділеним в натурі майном, не обтяженим правами третіх осіб, в тому числі кооперативу. Надалі пайовик розпоряджається Квартирою на власний розсуд.

Відповідно до 5.3 укладеного між ОСОБА_2 та подружжям ОСОБА_6 договору від 23 серпня 2013 року про переуступку паю на квартиру, інші договори щодо неї не є укладеними.

Судами не враховано, що зміна власника не є підставою для виселення ОСОБА_2 з квартири, оскільки діють цивільно-правові відносини (укладений з ним правочин щодо цієї Квартири), - договір про спільну пайову участь у будівництві будинку є дійсним.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі наведених норм, касаційну скаргу разом з цивільною справою передано до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У справі, що переглядається судами встановлено, що 18 жовтня 2012 року ОК ЖБК «Бригантина-2» та ОСОБА_1 уклали договір про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку, предметом якого є спільне будівництво житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 з подальшою передачею пайовикові його частки у вигляді квартири № 14 .

За умовами договору, пункт 3.4, підписання акту прийому-передачі квартири є підставою для реєстрації права власності на квартиру.

26 грудня 2012 року інспекцією ДАБК у Київській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме житлового багатоквартирного 2-поверхового будинку з мансардою та прибудованими гаражами по АДРЕСА_2 .

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 надано договір про спільну пайову участь в будівництві житлового кооперативного будинку від 05 липня 2013 року, укладений між ним та ОК ЖБК «Бригантина-2», предметом якого є спільне будівництво житлового кооперативного будинку за адресою: АДРЕСА_2 з подальшою передачею пайовикові його частки у вигляді квартири № 14 . Загальна вартість квартири за цим договором становить 63 815 грн. Згідно пункту 3.3 договору, остаточний розрахунок за свою частку житла пайовик зобов`язаний виконати не пізніше 10-денного терміну після підписання акту Державної приймальної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

23 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 укладено договір переуступки паю на квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, за яким ОСОБА_1 , ОСОБА_4 передають ОСОБА_2 свій пай у ОК ЖБК «Бригантина-2», який відповідає праву на вступ в ОК ЖБК «Бригантина-2» та отримання свідоцтва про право власності квартири АДРЕСА_1 і частковою спільної власності на земельну ділянку, на якій розташовано будинок, та встановлює порядок сплати залишку суми за пай.

Відповідно до пункту 5.1 договору ОСОБА_2 набуває право користування квартирою після підписання договору, а право власності на квартиру з моменту отримання свідоцтва про право власності на квартиру шляхом вступу у кооператив після сплати вартості квартири. Відповідно до фінансового звіту заборгованість за договором станом на 01 серпня 2015 року складає 107 086 грн.

В провадженні Бородянського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 360/2099/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 про виселення з квартири та зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - ОК «ЖБК «Бригантина-2», про визнання договору переуступки паю на квартиру недійсним.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 18 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 , ОСОБА_1 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської областівід 09 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано договір переуступки паю на квартиру в ОК «ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, укладений 23 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , недійсним. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Позовні вимоги про виселення ОСОБА_2 з квартири

АДРЕСА_1 у справі № 360/2099/15 були заявлені з інших підстав, аніж у цій справі.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним, постановою Верховного Суду від 03 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення апеляційного суду Київської областівід 09 серпня 2016 року, у зазначеній вище цивільній справі в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою - скасовано із залишенням в силі рішенням Бородянського районного суду Київської області від 18 травня 2016 року в частині відмови у задоволенні цих вимог.

Приймаючи вказану постанову, Верховний Суд, крім іншого виходив із того, що положення Закону України «Про кооперацію», Статут ОК «ЖБК «Бригантина-2» передбачають порядок вступу до кооперативу та участь члена кооперативу в його господарській та іншій діяльності, права і обов`язки такого члена, розміри паїв та виплати на паї які визначаються загальними зборами членів. Член кооперативу може з відома загальних зборів членів кооперативу передати свій пай іншій особі. Тобто, предмет укладеного між сторонами договору, передбачений законом та Статутом житлово-будівельного кооперативу, врегульовує перехід прав на пай члена кооперативу, стосується майнового права, яке виникне після завершення будівництва та введення будинку до експлуатації, відповідно не є договором щодо квартири (нерухомого майна) і не потребує нотаріального посвідчення й державної реєстрації.

У справі, яка переглядається, установлено, що 23 серпня 2013 року

ОСОБА_2 подав заяву на ім`я голови правління обслуговуючого кооперативу ЖБК «Бригантина-2» про прийняття його в члени обслуговуючого кооперативу для одержання паю, що відповідає квартирі АДРЕСА_1 , та дольовій участі у всьому майні кооперативу.

Разом з тим, належних та допустимих доказів прийняття відповідача до членів ОБК ЖК «Бригантина-2» та сплати даному кооперативу коштів для отримання паю у вигляді спірної квартири позивачем під час розгляду справи суду не надано.

З 23 серпня 2013 року ОСОБА_2 передавалися грошові суми

ОСОБА_1 в оплату вказаної квартири, що оформлялось розписками, завіреними печаткою ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця.

12 квітня 2014 року між ОК ЖБК «Бригантина-2» та ОСОБА_1 складено акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 .

31 березня 2016 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, договору про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку від 18 жовтня 2012 року, технічного паспорту.

Згідно довідки виконавчого комітету Немішаївської селищної ради від 14 листопада 2016 року ОСОБА_2 разом з сім`єю з вересня 2013 року проживають за адресою:

АДРЕСА_4 .

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (статті 391 ЦК України).

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Установивши, що право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 в установленому законом порядку не оспорено та не скасовано, а відповідач ОСОБА_2 , не укладав угод зі ОСОБА_1 щодо користування належною їй квартирою, займаючи спірну квартиру та проживаючи у ній за відсутності законних підстав для цього, чинить

ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаною квартирою, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність підстав для його виселення за позовом власника цього майна.

Посилання ОСОБА_2 на наявність укладеного між ним таОК «ЖБК «Бригантина-2» договору про спільну пайову участь в будівництві житлового кооперативного будинку від 05 липня 2013 року не спростовує права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру.

ОСОБА_2 було укладено договір переуступки права паю на квартиру із ОСОБА_1 як фізичною особою, якій він і сплачував кошти в оплату квартири, що засвідчувалося її печаткою, а не печаткою ОК ЖБК «Бригантина-2», і саме за умовами даного договору він проживав разом із сім`єю за адресою спірної квратири. Після припинення відповідачем періодичної сплати грошових коштів його заборгованість станом на 01 серпня 2015 року

складала 107086 грн.

Посилання ОСОБА_2 на договір переуступки паю, дійсність якого оспорювалась ним в судовому порядку у іншій справі, чинність або недійсність цього правочину не впливає на правильність висновків судів про наявність правових підстав для задоволення позову про виселення, оскільки не спростовуєзареєстрованого права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру.

Сплата ОСОБА_2 коштів ОСОБА_1 за розписками у рахунок оплати за вказану квартиру також не надає останньому прав на квартиру та не позбавляє ОСОБА_1 права користуватись та розпоряджатись належним їй майном.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про зобов`язання ОК ЖБК «Бригантина-2» видати довідку про повну оплату вартості квартири суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив з їх безпідставності, оскільки ОСОБА_2 не доведено факту його прийняття до членів ОК ЖБК «Бригантина-2» та сплату даному кооперативу коштів для отримання паю у вигляді спірної квартири.

Оцінюючи доводи ОСОБА_2 щодо наявності договору про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку, укладеного між ним та ОК ЖБК «Бригантина-2», суд апеляційної інстанції врахував, що при ухваленні рішення Бородянського районного суду Київської області від 17 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОК ЖБК «Бригантина-2» про зобов'язання вчинити певні дії, яке набрало законної сили, даний договір не було прийнято судом у якості доказу і встановлено, що ОСОБА_2 своєю заявою від 23 жовтня 2013 року не вступив до членів ОК ЖБК «Бригантина-2», а лише просив прийняти його у члени даного кооперативу, відповідного рішення правління кооперативу або голови про прийняття до кооперативу, затвердженого загальними зборами його членів, не приймалось, тому ОСОБА_2 не є членом вказаного кооперативу, а відповідно і користуватися правами члена кооперативу не має права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів першої та апеляційної інстанції в оскаржуваній частині.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 07 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська