ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про стягнення суми банківського вкладу та відсотків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (даліПАТКБ «Приватбанк») про стягнення суми банківського вкладу та процентів.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 17 жовтня 2013 року між ним та банком укладений депозитний договір (вклад «Стандарт на 12 міс.») № SAMDN9341, за умовами якого сума вкладу склала 187 тис. доларів США на строк до 17 жовтня 2014 року зі сплатою 8,5 % річних. За закінченням строку дії договору банк грошові кошти не повернув, в зв`язку з чим вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути вклад.

Посилаючись на викладені обставини та уточнивши вимоги, позивач просила стягнути із банку 250 097 доларів США.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували б у встановленому законом порядку розмір депозитного вкладу на теперішній час, або його залишок в разі зняття коштів з вкладу та розмір нарахованих відсотків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закони на які вона посилалася у своїй позовній заяві (а.с.138-140).

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмова відповідача у поверненні грошових коштів, є порушенням не тільки умов умов договору, а також і положень чинного законодавства, зокрема ст.ст. 1058, 1060 ЦК України.

Відповідач, своїм правом на подання відзиву в порядку положень ст.360 ЦПК України, не скористався.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2013 року між сторонами укладений договір № SAMDN9341 (Вклад «Стандарт на 12 міс.»), відповідно до якого сума вкладу склала 187 000 доларів США на строк 366 днів, тобто по 17 жовтня 2014 року включно, зі сплатою 8,5 % річних (а. с. 11).

Розділом договору «Дані по вкладу» передбачено, що банк відкриває позивачу особовий рахунок № НОМЕР_1 , на який необхідно внести суму вкладу. На вказаний рахунок будуть нараховуватись відсотки за вкладом.

Відповідно до квитанції №421988016 Tr. № GAGRAGR75465 від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_1 перераховано на рахунок банку № НОМЕР_1 грошову суму у розмірі 187 000 доларів США (а. с. 105).

Згідно довідки № 1234687 від 19 лютого 2014 року, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк», сума депозитного вкладу, що знаходиться на особовому рахунку ОСОБА_1 , відкритому відповідно до умов договору, складає 192 413 долари 25 центів США (а.с. 9).

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (діяла на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

Факт укладення договору банківського вкладу між сторонами підтверджується договором № SAMDN9341 (Вклад «Стандарт на 12 міс.») від 17 жовтня 2013 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи та містить відмітку судді про відповідність оригіналу, та квитанцією № 421988016 Tr. № GAGRAGR75465 від 17 жовтня 2013 року.

Вказана квитанція містять усі необхідні реквізити, а саме відомості про платника; призначення платежу; підпис працівника банку.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами був укладений договір про депозитний вклад, позивачем внесені кошти на депозитний рахунок банку.

Відповідно до пункту 2 договору, нарахування процентів на суму вкладу починається з дня наступного за днем надходження коштів до банку та провадиться за кожен календарний день.

Згідно пункту 6 договору, якщо за закінченням строку депозиту вкладник не виявив намір забрати кошти, вклад автоматично пролонгується на той самий строк, вказаний у розділі «Дані за вкладом» цього договору. Строк вкладу пролонгується неодноразово без особистої явки вкладника.

Проценти під час нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу за процентною ставкою для вкладів цього виду, найменування і строку, що діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу без укладення додаткових угод до такого договору.

Якщо вкладник вимагає достроково розірвати договір, а строк вкладу був продовжений один або декілька разів, проценти за кожний повний строк вкладу виплачуються у повному обсязі. Проценти за останній строк вкладу, який на момент розірвання договору ще не сплив, нараховуються за ставкою вкладу «на вимогу» (пункти 11, 13 договору).

04 грудня 2015 року позивач звернулась до ПАТ КБ ПРИВАТБАНК з письмовою заявою про повернення грошових коштів за договором банківського вкладу, яка отримана банком, що свідчить про відсутність наміру сторони договору продовжувати його дію, тобто реалізується право одностороннього розірвання з метою повернення вкладу на вимогу вкладника. У розумінні положень п. 9 договору, спірний у даній справі договір є розірваним 06 грудня 2015 року.

Варто зауважити, що позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права 31 березня 2016 року, здійснила розрахунок процентів за період з 17 жовтня 2013 року до 17 квітня 2016 року за ставкою в такому договорі, без урахування умови його розірвання в односторонньому порядку, в тому числі за період, за який права останньої порушені не були.

Так, п. 13 Договору визначає, що якщо вкладник вимагає достроково розірвати договір, а строк вкладу уже був продовжений один або декілька разів, проценти за кожен за кожен повний строк виплачуються у повному обсязі. Проценти за останній строк вкладу, який на момент розірвання договору ще не минув, нараховуються за умовами визначеними п. 11 договору.

Відповідно до п. 11 Договору, якщо вкладник вимагає розірвання договору, а 6 місяців з дати його оформлення ще не минули, повертається сума вкладу. За неповні 6 місяців проценти сплачуються за ставкою на вимогу за фактичну кількість днів, що минула з дати його оформлення чи продовження до дня розірвання договору.

При цьому, закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні.

Умови договорів передбачають строк оформлення вкладів зі сплатою процентів, однак не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовими вкладами у разі неповного виконання зобов`язань за договором після закінчення терміну їх дії.

Згідно із ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до наказу № 07 від 05 січня 2004 року за підписом голови Правління Банку, наданого в суді апеляційної інстанції, по вкладам "На вимогу" була встановлена відсоткова ставка в розмірі 1% річних (додається).

Тобто, у разі неналежного виконання договору банківського вкладу та неповернення та/ або затримки у поверненні, за період часу коли договір вже є розірваним на вимогу вкладника, банк повинен нарахувати та виплатити клієнту проценти у розмірі, що звичайно сплачуються банком за вкладом на вимогу).

Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за вкладом, апеляційний суд виходить з наступного.

187 000 доларів США сума вкладу, строк дії договору складав:

-1 рік, з 17 жовтня 2014 року до 17 жовтня 2014 року;

-2 рік, з 18 жовтня 2014 року до 18 жовтня 2015 року;

-3 рік, з 19 жовтня 2015 року до 19 жовтня 2016 року, в цей же період було здійснено його одностороннє розірвання на підставі заяви від 04 грудня 2015 року, тому проценти за цей період нараховуються саме за ставкою На вимогу. Крім того, після розірвання договору, має застосовуватися ставка На вимогу.

Для даного виду договору «Стандарт на 12 мес.» в ПАТ КБ «ПриватБанк» діяла процента ставка 8,5 % річних, тому сума процентів за вказаний період з 17 жовтня 2013 року по 18 жовтня 2015 рік становить у загальному розмірі 31 833,54 доларів США.

В період з 19 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року, сума процентів здійснюється за ставкою визначеною наказом № 07 від 05 січня 2004 року за підписом голови Правління Банку у розмірі 1%, та становить суму у розмірі 840, 21 доларів США.

За таких обставин, загальна сума заборгованості за депозитним договором складає 219 673,54 доларів США, із якої: 187 000 доларів США - сума вкладу, та 32 673,75 доларів США - проценти.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на рахунок держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 6 229, 48 грн (розмір заявлених вимог еквівалентно ставки НБУ на момент звернення з позовом 6 390 000 грн, розмір вимог, що підлягають задоволенню еквівалентно ставки НБУ на момент звернення з позовом 5 777 414,102 грн, розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 6 890 грн (не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати) тобто ( 6 890 грн х 5 777 414,102 грн : 6 390 000 грн = 6 229,48 грн).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про стягнення суми банківського вкладу та відсотків задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанкна користь ОСОБА_1 219 673,54 доларів США із яких: 187 000 доларів США сума вкладу, 32 673,75? доларів США - проценти.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави судові витрати в сумі 6 229,48 грн.судові витрати в сумі 6 229,48 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида