РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16102/17

Провадження № 2/643/390/19

07.11.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого: судді Майстренко О.М. , за участю секретаря судового засідання -Постульга О.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Московський ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Московський ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 15.10.2009 року Ленінським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист № 2-4062/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі % частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 27.04.2009 року і до повноліття дитини.

З 15.10.2009 до теперішнього часу ОСОБА_1 фактично добровільно сплачував аліменти на утримання свого неповнолітнього сина, проте, стало відомо, що 29.06.2017 року державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного управління юстиції у Харківській області Спесивцевою В.В. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме встановлено наступне: з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржник) після відрахування податків утримувати аліменти до погашення боргу в розмірі 50 %. але розмір відрахування із заробітної плати не може перевищувати 70 % від доходу, який станом на 01.06.2017 рік складає: 49 332, 39 грн., після відрахування боргу проводити утримання в розмірі ј від всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 були добровільно перераховані аліменти станом на 01.06.2017 у сумі 35 062, 15 грн., отже, заборгованість по аліментам на той час складала не 49 332, 39 грн., а 14 279,24 грн. (49 332, 39 грн., - 35 062, 15 грн.).

Позивач посилається ,що на даний час заборгованість відсутня, оскільки, ОСОБА_1 було перераховано значну суму коштів в рахунок наступних платежів по аліментам, а саме, відповідно до виписки з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 у ПАТ "Державний ощадний банк України", яка була надана до суду за ухвалою про витребування доказів, ОСОБА_1 було сплачено: 19.12.2017 - 5031,25 грн; 18.01.2018 -5031,25 грн; 26.01.2018 - 5031,25 грн; 17.04.2018 -14259,25 грн; 19.06.2018 - 4033,00 грн; 20.07.2018 -5000,00 грн. Загальна сума даних платежів складає: 38 386, 00 гривен . Згідно довідки № 274 від 17.12.2018, ОСОБА_1 було перераховано 16 047, 00 грн по удержаним аліментам за постановою ПВ № 38858324 від 29.06.2017.

Позивач посилається на те, що загальна сума платежів складає - 54 433 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста тридцять три гривні), таким чином, з даної суми була погашена заборгованість у 14 279, 24 грн., а 40 153, 76 є сплатою аліментів за наступні періоди. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом та просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам у сумі 38 386, 00 грн., що була нарахована відповідно до постанови державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного управління юстиції у Харківській області від 29.06.2017, виконавче провадження № 38858324.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився , подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача , проти позову заперечував ,надавши відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі викладених у відзиві аргументів.

3-тя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи сповіщені в установленому порядку .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.10.2009 року Ленінським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист № 2-4062/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі % частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 27.04.2009 року і до повноліття дитини.

29.06.2017 року державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного управління юстиції у Харківській області Спесивцевою В.В. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до листа з міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області № 38858324/1 від 14.08.2018 року заборгованість у виконавчому провадженні № 38858324 розпочате за виконавчим листом № 2-4062/09 від 15.10.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі ј частини усіх видів доходів щомісячно починаючи з 27.04.2009 року і до досягнення дитиною повноліття відсутня.

Згідно статті 197 Сімейного кодексу України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Дана правова норма надає можливість в залежності від обставин, що зумовили виникнення заборгованості за аліментами відстрочити, розстрочити її сплату, звільнити повністю або частково від неї.

Так, частиною 1 даної статті закріплено положення про те, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

Відстрочення сплати заборгованості за аліментами означає встановлення певного строку або терміну для повного погашення заборгованості за аліментами.

Розстрочення сплати заборгованості за аліментами означає, що вся сума заборгованості ділиться на певні частки, які повинні сплачуватись у визначений строк або термін (наприклад, щомісяця тощо).

Відповідно до ст. 217 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

У свою чергу ст. 373 ЦПК закріплено положення, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Рішення про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання повинно бути прийнято у 10-денний строк і може бути оскаржено у встановленому порядку (ч. 1, ч. 2 ст. 33). Надання відстрочки або розстрочки є можливим як при винесенні судового рішення, так і після набрання ним законної сили. Однак в останньому випадку зміна строків фіксується в окремій ухвалі суду. Таке рішення суд може прийняти незалежно від того, до чи після судового процесу виникли зазначені обставини.

Отже за наявності у позивача тяжкого матеріального становища це може бути лише підставою для відстрочки або розстрочки сплати ним заборгованості.

Проте, суд вважає, що позивачем ані в позовній заяві, ані в ході розгляду справи, не надано доказів на підтвердження такого становища.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22).

Повне звільнення від сплати заборгованості за аліменти - це звільнення платника від усієї заборгованості, яка утворилась з поважних причин і не з вини платника аліментів.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач послався на те, що його не повідомили про наявність виконавчого провадження.

При цьому позивач сам спростовує власні доводи, оскільки стверджує, що протягом цього часу він сплачував аліменти без особливого фінансового навантаження.

За приписами частини 1 статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом частини 1 статті 187 СК один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

Згідно частини 1 статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Суд вважає, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 СК України обставин, що мають істотне значення та могли б слугували перешкодою для позивача для сплати аліментів..

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180, 187, 194, 197 СК України, ст.13, 141, 259, 263-265,268,273 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Московський ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Суддя Майстренко О.М.