ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7909/19 Справа № 188/826/19 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Дніпропетровськгаз" про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

24 червня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ "Дніпропетровськгаз" про захист прав споживачів. Просила зобов`язати відповідача прийняти на свій баланс внутрішньо будинкове обладнання будинку АДРЕСА_1 .

Одночасно з поданням позову, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову. Просила зобов`язати ПАТ «Дніпропетровськгаз» відновити газопостачання будинку АДРЕСА_1 і заборонити його відключення до розгляду судом справи (а.с.1-2).

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Зобов`язано ПАТ «Дніпропетровськгаз» відновити газопостачання будинку АДРЕСА_1 і заборонити його відключення до розгляду судом справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживачів (а.с.12-13).

В апеляційній скарзі АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити (а.с.17-22).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вид забезпечення позову, обраний позивачем, є співмірним із заявленими позовними вимогами. При цьому, суд вважав, що вжиття такого виду забезпечення позову не створить негативних наслідків та не перешкоджатиме господарській діяльності відповідача, не призведе до порушення вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», оскільки відповідач буде мати можливість обліковувати спожитий позивачем газ протягом розгляду справи та вимагати від нього оплати його вартості, відповідно до показів лічильника газу. Крім того, такий спосіб забезпечення позову, у разі ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог жодним чином не призведе до порушення прав відповідача ПАТ «Дніпропетровськгаз», оскільки, у такому разі, останні зможуть вже на законних підставах визначених судовим рішенням припинити газопостачання до помешкання позивача.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З аналізу ст.. 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що позивачем заявлені вимоги про зобов`язання відповідача прийняти на свій баланс внутрішньо будинкове обладнання б. АДРЕСА_1 .

Одночасно із поданням до суду позовної заяви, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд зобов`язати ПАТ «Дніпропетровськгаз» відновити газопостачання будинку АДРЕСА_1 і заборонити його відключення до розгляду судом справи (а.с.1-2).

В обґрунтуванні поданої заяви про забезпечення позову позивач посилався на те, що тільки такі заходи забезпечать рівність сторін у цивільних правовідносинах між сторонами спору і дозволять здійснити ефективний захист та поновлення порушених прав чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів звертає увагу, що заявниками не надано переконливих доказів щодо наявності обставин, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Крім того, судом першої інстанції не з`ясовано обставин та не досліджено надані позивачем докази, а саме АКТ № 34, який підтверджує факт відключення від системи газопостачання житлового будинку, з якого вбачається, що відповідно до аварійної заявки причиною припинення газопостачання став витік газу у вимикаючому пристрої, що у разі не припинення газопостачання могло призвести до негативних соціальних наслідків.

Колегія суддів приходить до переконання, що обраний судом першої інстанції спосіб забезпечення позову шляхом відновлення газопостачання будинку АДРЕСА_1 та заборони його відключення є небезпечним та може призвести до аварійної ситуації та порушує порядок відновлення газопостачання та Правила безпеки системи газопостачання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена без повного урахування вимог законодавства та можливих наслідків забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, тому ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" задовольнити.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: