ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3639/19 Номер провадження 22-ц/814/2227/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів: Карпушина Г.Л. , Пікуля В.П.

за участю секретаря Ряднини І.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частку майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 червня 2019 року про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження майна однокімнатної квартири, загальною площею 31.2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що існує реальна загроза того, що ОСОБА_2 може відчужити вказане нерухоме майно, яке фактично придбано за час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу, що в подальшому ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду по даній справі в разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 червня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не було надано належного обґрунтування потенційної можливості ухилення відповідача від виконання судового рішення, не надано відповідних доказів та не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони на вчинення дій по відчуженню нерухомого майна може у майбутньому утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

З даною ухвалою не погодилася заявниця та подала на неї апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати й ухвалити нове рішення, оскільки вона була винесена за відсутності ОСОБА_1 , що позбавило її можливості висловити свої заперечення. Окрім цього, заявниця зазначає, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права й без встановленої повноти обставин справи, тому просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву.

В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що існує ризик у випадку невжиття заходів забезпечення позову, який може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 , який є фактичним власником вищезазначеного нерухомого майна, вже перебуває на стадії переоформлення спірної квартири.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

Відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України,підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне її скасувати та ухвалити нове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні місцевого суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частку майна. Окрім позовної заяви до місцевого суду була подана заява про забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Підставою для забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на спірну квартиру, заявником зазначено, її ймовірне передання у власність іншій особі.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, тощо).

Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних інтересів особи.

У відповідності до змісту пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд у своїй ухвалі від 04 липня 2018 року у справі № 524/4488/17 зазначив, що у разі відчуження спірної квартири існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки зміна власника квартири ускладнить поновлення прав позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову дійсно існує ризик істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. З цих підстав заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду скасуванню, з ухваленням нового рішення..

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.п.1,4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 червня 2019 року про відмову у забезпеченні позову скасувати та ухвалити нову.

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт та заборонити ОСОБА_2 відчуження нерухомого майна однокімнатної квартири, загальною площею 31.2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

Судді: ______________ Г.Л.Карпушин ___________________В.П. Пікуль