ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2497/19 Справа № 212/6420/18 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року, яке постановлено суддею Чорним І.Я. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 95 650 грн., завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, посилаючись на отримання ним виробничої травми, що потягло за собою втрату професійної працездатності. Висновком МСЕК від 07 березня 2018 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 65% та другу групу інвалідності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 55 000 грн. без утримання податку з доходів з фізичних та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 704,80 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та збільшення розміру стягнутої з відповідача на користь ОСОБА_3 моральної шкоди до заявленої позивачем суми, посилаючись на те, що судом при визначенні розміру моральної шкоди не враховано обставини справи, не враховано того, що позивач зазнає постійний фізичний біль, переносить душевні страждання, що порушує його нормальні життєві зв'язки. Внаслідок виробничої травми та значної втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя, оскільки змушений постійно перебувати на обліку у лікаря травматолога, проходити медикаментозне лікування, медичну реабілітацію в умовах реабілітаційних відділень, стаціонарне та санітарно - курортне лікування.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

На думку представника відповідача, суд першої інстанції не вірно визначив розмір судового збору, який стягнув з відповідача на користь держави.

Також суд першої інстанції не врахував того, що нещасний випадок стався з вини позивача, який під час кріплення дучки № 4 лежачого боку штрека № 2 в осях 82 - 86 ф горизонту 1345 м протягом зміни ретельно не виконував оборку покрівлі і боків виробки від заколів, чим порушив п.п. 2.2.4 «Інструкції з охорони праці № 122 для прохідника».

На думку апелянта, позивачем не наведено конкретних та достатніх аргументів щодо обґрунтування зазначеної у позові суми відшкодування моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працював з 22.11.2004 року по 03.04.2018 рік прохідником дільниці № 4 шахти «Родина», правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (а.с. 21 -23).

Актом форми Н-1 про нещасний випадок від 30 листопада 2017 року встановлено, що 17.11.2017 року приблизно о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_1, знаходячись в ніші дучки № 4 лежачого боку штрека № 2 в осях 82-86 а горизонту 1345 м зподавав наступну руд стійку для викладення кострового кріплення руд стійкою по покрівлі металевого кріплення УПК -22-4,3 дучки ОСОБА_4, який знаходився у самій дучці № 4 лежачого боку та в цей час з південної сторони виробки самовільно відшарувався шматок породи (вагою 40кг), який при падінні вдарив по лівій нозі ОСОБА_1 Відповідно до п. 9 Акту діагноз ушкодження здоров'я ОСОБА_1 закритий перелом зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, гемартроз лівого колінного суглоба, забійна рана середньої третини лівої гомілки. Основною причиною нещасного випадку відповідно п. 6 у Акті форми Н-5 зазначено: організаційна - невиконання вимог ОСОБА_1 інструкції з охорони праці та супутня причина невиконання вимог Інструкції з охорони праці прохідником дільниці № 4 ОСОБА_4 та виконуючим обов'язки майстра гірничої дільниці ОСОБА_5 (а.с. 18- зворот).

Відповідно до висновку комісії з проведення розслідування нещасного випадку від 30 листопада 2017 року, нещасний випадок що стався з ОСОБА_1, визнано таким, що пов'язаний з виробництвом

Висновком МСЕК від 07 березня 2018 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності, друга група інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом, з переоглядом 01.03.2019 року ( а.с. 9-зворот).

Суд, частково задовольняючи позов позивача, виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст. 153 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак, не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Згідно Акту нещасного випадку від 30 листопада 2017 року, з вини відповідача, обумовлена неналежним виконанням посадовими особами вимог законодавства та самого позивача, з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок якого ним отримано тяжкі тілесні ушкодження.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що нещасний випадок стався з вини позивача, який під час кріплення дучки № 4 лежачого боку штрека № 2 в осях 82 - 86 ф горизонту 1345 м протягом зміни ретельно не виконував оборку покрівлі і боків виробки від заколів, чим порушив п.п. 2.2.4 «Інструкції з охорони праці № 122 для прохідника», є необґрунтованими й суперечать ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»», оскільки згідно акту також встановлена вина працівників підприємства відповідача.

Доводи апеляційної представника відповідача про те, що позивачем не наведено конкретних та достатніх аргументів щодо обґрунтування зазначеної у позові суми відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними, оскільки були ретельно досліджені в суді першої інстанції та спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про те, що розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» необґрунтований та заниженим.

Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, не в повній мірі враховано, що внаслідок отриманих травм позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває сильні больові відчуття під час ходи, порушено опорну функцію ноги, відчуває моральні страждання у зв'язку з неможливістю повноцінно працювати у молодому віці, фінансово допомагати своїй сім'ї.

Внаслідок нещасного випадку позивач втратив 65 % працездатністі та визначений інвалідом другої групи, відчуває моральні страждання, внаслідок чого вимушений постійно лікуватися та переносити фізичні та моральні страждання.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, тривалість праці позивача на підприємстві відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» відсоток втрати професійної працездатності, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» і збільшити його з 55 000 гривень до 90 000 гривень.

Згідно положення, закріпленого в п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом та поданні апеляційної скарги позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, вимога про стягнення моральної шкоди є немайновою та за подання позову в даній категорії справ судовий збір справляється зі фіксованою ставкою (пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), а не пропорційно до розміру суми грошового відшкодування моральної шкоди, заявленого позивачем.

У зв'язку з цим, викладені в апеляційній скарзі доводи представника відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм законодавства при стягненні в повному розмірі судового збору з відповідача на користь держави, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу та не враховує їх.

За таких обставин, апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга представника відповідача залишенню без задоволення, а рішення суду зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 збільшивши його з 55 000 грн. до 90 000 (дев'яносто тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 січня 2019 року.

Головуючий :

Судді: