Справа № 357/9733/19
У Х В А Л А

05 вересня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Сінчук О. С.,

розглянувши подання заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ведмеденка Олександра Дмитровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Київській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа. Звернення обґрунтоване тим, що на виконанні в Білоцерківському міському відділі ДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавче провадження АСВП № 33488624 по виконанню виконавчого листа, у справі № 1-378/2010 від 04.08.2010 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 16.11.2010року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 60 000грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Вказане виконавче провадження було відкрите державним виконавцем 16.07.2012року, але боржник добровільно рішення суду не виконує, на виклик державного виконавця до відділу ДВС для сплати заборгованості не з`являється, зобов`язання щодо надання документів не виконує, з боргом не розрахувався, а тому державний виконавець звернувся до суду щодо обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Представник Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області на розгляд подання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали подання про обмеження боржника у праві виїзду за кордон, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні в Білоцерківському міському відділі ДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавче провадження № 33488624 по виконанню виконавчого листа, у справі № 1-378/2010 від 04.08.2010 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 16.11.2010року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 60 000грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Вказане виконавче провадження було відкрите державним виконавцем 16.07.2012року на підставі заяви стягувача.

З матеріалів подання вбачається, що державний виконавець звертався до адресно-довідкового відділу УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві, Білоцерківського МБТІ , ВРЕВ при УДАЇ та управління держкомзему із запитами з приводу надання інформації щодо майна зареєстрованого за боржником ОСОБА_1

17.09.2012року державним виконавцем була винесена постанова про накладення арешту на все майно що належить ОСОБА_1 в межах суми боргу 60000 грн. Постанова про накладення арешту. А 02.10.2012року державним виконавцем для забезпечення виконання виконавчого документу була винесена постанова про накладення арешту на кошти боржника в АТ «Ощадбанк», постанова 02.10.2012 року була надіслана до установи банку.

16.10.2012року державним виконавцем, з участю понятих та дружини боржника був складений акт державного виконавця про те, що боржник ОСОБА_1 за адресою вказаною у виконавчому документі не проживає так як знаходиться в місцях позбавлення волі, майно належне боржнику на яке можливо звернути стягнення, - відсутнє.

17.01.2019року за місцем проживання боржника складено акт державного виконавця, де з пояснень сусідів встановлено, що боржник ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 знаходиться за межами України.

17.01.2019року зроблено виклик боржника до відділу на 21.01.2019року та було зобов`язано надати до відділу пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання,тощо. Також, 21.01.2019 р. боржник ОСОБА_1 на виклик не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь яких документів до відділу не надав. 12.04.2019року боржник ОСОБА_1 на виклик не з`явився, причини неявки не повідомив.

30.05.2019року до відділу надійшло надруковане пояснення з факсимільним підписом ОСОБА_1 до якого були додані копії квитанцій поштових грошових переказів в рахунок боргу.

18.06.2019року боржник ОСОБА_1 на виклик не з`явився, причини неявки не повідомив.

Отже, з наданих до суду заявником матеріалів вбачається, що 30.05.2019року та 01.07.2019року ОСОБА_1 надав до МВ ДВС письмові пояснення з яких слідує, що моральна шкода в розмірі 60 000грн. відшкодована ним частково, на суму 30 000грн., копії чеків про сплату вказаної суми надані інспектору виконавчої служби. Боржник зазначив, що не ухиляється від сплати залишку суми боргу, зобов`язується сплачувати борг кожного місяця поштовими переказами. На кожні виклики державного виконавця з`явитись не має змоги, оскільки працює в іншому місті.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно вимог ч. 1, 3, 4 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України може бути постановлена судом за поданням державного або приватного виконавця,яким відкрито відповідне виконавче провадження.Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути

тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб),що підлягаєпримусовому виконанню в порядку встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження`тощо.

Вивчивши подання державного виконавця та враховуючи положення вимог ч. 4ст. 441 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Державним виконавцем не надано безспірного доказу, який би свідчив про свідоме, злісне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. Факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити в поданні.

Відповідно дост. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець, заявляючи вимогу про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон, крім посилання на нормативні акти, не зазначив, в чому проявляється ухилення боржником ОСОБА_1 від виконання зобов`язань згідно виконавчого листа № 357/1030/17 2/357/1326/17 виданого 17.07.2017р. на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 24.05.2017року, та його намагання виїхати за межі України, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності.

В даному випадку, не можна безперечно стверджувати, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань, оскільки державний виконавець вказує про часткове погашення боргу. ОСОБА_1 , повідомив про неможливість явки у відділ ДВС, надав письмові пояснення, копії квитанцій. Наведені обставини спростовують факт навмисного і безпричинного нехтування особою вимоги щодо виконання боргового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи конституційні права громадянина України щодо його права у виїзді з України та вїзду в Україну, які у разі задоволення подання можуть бути істотно порушені, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Керуючись ст..ст.10,18 ЗУ «Про виконавче провадженняст, ст. 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

СуддяО. Я. Ярмола