Постанова

Іменем України

02 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 638/7540/17

провадження № 61-48688св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2018 року у складі судді Аркатової К. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Кругової С. С., Маміної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями та бездіяльністю органу державної влади.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що слідчим управлінням Прокуратури Харківської області із 02 листопада 2015 року здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000927, яке відкрито за попередньою кваліфікацією за ознаками частини першої статті 365 Кримінального кодексу України (далі - КК України) на підставі його заяви від 16 жовтня 2015 року про вчинені 2015 року слідчим Дзержинського районного відділу міліції м. Харкова Лук`яненко М. М. кримінальних правопорушень. Під час розгляду зазначеної заяви та під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, посадові особи Прокуратури Харківської області порушували основоположні конституційні принципи, законність, норми кримінального процесуального законодавства. Вказані посадові особи у порушення норм чинного КПК України двічі незаконно відмовлялися належним чином розглянути його заяву про вчинені слідчим кримінальних правопорушень та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР). Не розглянута його заява прокурору Харківської області від 25 травня 2018 року про вчинення прокурором Жорняком М . С. кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 364, частиною другою статті 28, частиною першою статті 366, частиною другою статті 382 КК України. Залишаються невиконаним 12 ухвал слідчих суддів, зокрема 3 ухвали про скасування постанов слідчого щодо відмови у визнанні потерпілим та таким, що набув статусу потерпілого, 8 ухвал про скасування постанов про закриття кримінального провадження та про проведення слідчих дій з метою об`єктивної перевірки всіх обставин, які викладені у заяві від 16 жовтня 2015 року про кримінальні правопорушення. Посадовими особами Прокуратури Харківської області всупереч чинного законодавства проігноровані 4 письмових та 1 усне клопотання, поданих ним у порядку, передбаченому статтею 220 КПК України про проведення слідчих дій, у 7 випадках слідчими та прокурорами не надавалися своєчасно копії постанов про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні потерпілим. Обґрунтованість його неодноразових заяв, скарг та звернень до посадових осіб Прокуратури Харківської області щодо неодноразових порушень його прав та законних інтересів під час досудового розслідування також підтверджена ухвалами слідчих суддів. Завдана йому моральна шкода полягає у тому, що протягом тривалого часу, а саме із 16 жовтня 2015 року він вимушений багато разів звертатися та відвідувати суд, прокуратуру, інші інстанції, витрачати час на особисті прийоми, складання заяв, скарг, звернень, отримання документів, що потягло за собою подальше ускладнення життя, порушення прав та законних інтересів, честі та гідності. Також погіршився стан його здоров`я. Будучи людиною похилого віку, маючи протягом багатьох років тяжкі хронічні захворювання, отримані під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та проходження служби, які стали підставою для визнання його інвалідом війни 2 групи безстроково, він постійно відчував значні фізичні страждання, у нього періодично підвищувався артеріальний тиск, виникали сильний головний біль, порушення серцевого ритму, слабкість, короткочасні запаморочення, втрата рівноваги, ускладнювалось дихання, загострювались інші хронічні хвороби, у зв`язку з чим вимушений проходити у 2016 та 2017 роках відповідне лікування та медичну реабілітацію.

Із урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути із Державного бюджету України на його користь 180 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої за період із 16 жовтня 2015 року незаконними рішеннями, неправомірними діями та протиправною бездіяльністю посадових осіб Прокуратури Харківської області під час розгляду його заяв від 16 жовтня 2015 року та від 25 травня 2018 року про вчинені кримінальні правопорушення та під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000927 та № 0000082; зобов`язати Державну казначейську службу України визначені судом кошти як компенсація моральної шкоди перерахувати йому на банківський рахунок згідно з вказаними банківськими реквізитами.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем на підтвердження своїх вимог зазначено лише перелік обставин, які на його думку, свідчать про незаконність дій органів досудового розслідування, прокуратури, а також посилання на особисті припущення щодо неправомірності дій органів досудового розслідування, незаконність яких у встановленому законом порядку не встановлена.

Постановою Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому працівниками Прокуратури Харківської області моральної шкоди. Сам факт зобов`язання ухвалою слідчого судді внести відповідні відомості до ЄРДР, скасування постанов слідчого про закриття кримінального провадження, задоволення скарг позивача не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача поновлені ухвалами слідчих суддів.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено неправомірні дії, протиправну бездіяльність та незаконність рішень посадових осіб Прокуратури Харківської області, що є підставою для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди. Суди не врахували правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 та від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17

У лютому 2019 року від Прокуратури Харківської області надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , уяких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, зводиться до незгоди заявника із встановленими судами обставинами та не підлягає задоволенню.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, що 16 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Прокурора Харківської області із заявою про кримінальне правопорушення за фактом невиконання директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» ОСОБА_3 судового рішення за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 382 КК України.

29 січня 2015 року заява ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення черговою частиною Дзержинського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - Дзержинський РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області) зареєстрована за № 1860 у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та передана слідчому Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області Лук`яненку М. М.

Ухвалою слідчого судді від 22 жовтня 2015 року зобов`язано уповноважених осіб Прокуратури Харківської області внести відповідні відомості за заявою ОСОБА_1 від 16 жовтня 2015 року про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

У подальшому ОСОБА_1 до слідчого судді оскаржувались дії (бездіяльність), процесуальні рішення органу досудового розслідування.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Харківської області Гришина М. Г. від 12 листопада 2015 року відмовлено у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадження, внесеному до ЄРДР від 02 листопада 2015 року № 0000927.

20 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Гришина М. Г. від 12 листопада 2015 року та зобов`язати визнати його потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2015 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Гришина М. Г. від 12 листопада 2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим. У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

30 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000927.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області юриста 2 класу Гришина М. Г . від 02 грудня 2015 року відмовлено у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному 02 листопада 2015 року до ЄРДР за № 0000927.

15 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області юриста 2 класу Гришина М. Г. від 02 грудня 2015 року про визнання потерпілим у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області Гришина М. Г. від 02 грудня 2015 року.

Постановою слідчого Гришина М. Г. від 24 грудня 2015 року кримінальне провадження № 0000927 закрите на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діяннях Лук`яненко М. М. складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 січня 2016 року постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Харківської області Гришина М. Г. від 24 грудня 2015 року про закриття кримінального провадження від 02 листопада 2015 року № 0000927 скасовано та зобов`язано слідчого відновити досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні і провести досудове розслідування.

Постановою слідчого Гришина М. Г. від 05 лютого 2016 року кримінальне провадження № 0000927 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях Лук`яненко М. М. складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Харківської області Гришина М. Г. від 05 лютого 2016 року про закриття кримінального провадження від 02 листопада 2015 року № 0000927 скасовано та зобов`язано слідчого відновити досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні і провести досудове розслідування.

Постановою слідчого Гришина М. Г. від 05 квітня 2016 року кримінальне провадження № 0000927 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях Лук`яненко М. М. складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 травня 2016 року постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Харківської області Гришина М. Г. від 05 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження від 02 листопада 2015 року № 0000927 скасовано, матеріали кримінального провадження від 02 листопада 2015 року № 0000927 повернуто до Прокуратури Харківської області для продовження досудового розслідування.

Постановою слідчого Гришина М. Г. від 27 травня 2016 року кримінальне провадження № 0000927 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях Лук`яненко М. М. складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 червня 2016 року постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Харківської області Гришина М. Г. від 27 травня 2016 року про закриття кримінального провадження від 02 грудня 2015 року № 0000927 скасовано.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про відвід слідчому, оскільки ним не розглядаються його клопотання, незаконно виносяться постанови про відмову у визнанні його потерпілим та закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2016 року заяву ОСОБА_1 про відвід слідчого Гришина М. Г. у кримінальному провадженні № 0000927 задоволено.

23 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого прокуратури Харківської області Яковлева О. І. від 29 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження від 02 листопада 2015 року № 0000927 за частиною першою статті 365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2017 року постанову слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. від 29 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000927 від 02 листопада 2015 року скасовано, матеріали кримінального провадження повернуто до прокуратури Харківської області.

Постановою слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Харківської області Яковлева О. І. від 09 лютого 2017 року відмовлено у визнанні ОСОБА_1 потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року постанову старшого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. від 09 лютого 2017 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000927 скасовано.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Харківської області юриста 1 класу Яковлева О. І. кримінальне провадження № 0000927 на підставі пункту 2 частини першого статті 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях Лук`яненко М. М. складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365 КК України.

ОСОБА_1 подано заяву про відвід прокурора, оскільки ним не розглядалися його клопотання, незаконно виносяться постанови про відмову у визнанні його потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 про відвід прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженням слідчих регіональної прокуратури Харківської області Сорокіна Є. М. у кримінальному провадженні № 0000927 задоволено.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підставі цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Для наявності підстав для зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

При цьому, сам факт винесення зазначених вище ухвал слідчим суддею, якими за результатами розгляду скарг позивача скасовувалися постанови про закриття провадження, не тягнуть наслідків цивільно-правового характеру і не можуть бути доказом того, що дії та бездіяльність посадових осіб Прокуратури Харківської області заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені вказані ухвали слідчим суддею, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Відмовляючи позивачу у відшкодуванні моральної шкоди, суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України року є процесуальним обов`язком позивача.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що суди не врахували правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 та від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17, є безпідставними, оскільки висновки судів попередніх інстанцій не суперечать вказаним постановам. Так, постановою від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 Верховний Суд України відмов у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тоді як постановою від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17 - відправив справу на новий розгляд у зв`язку із тим, що суди припустились взаємовиключних висновків про одночасне застосування до спірних правовідносин положень статей 1172 та 1176 ЦК України.

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не є підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, арішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районної суд м. Харкова від 21 червня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик