ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 645/4760/18

провадження № 22-ц/818/5382/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Ульяніч І.В., -

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.06.2009 року їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Власником квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище, на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.2005 року є відповідач ОСОБА_2

02.08.2018 року з вини відповідача сталося залиття приміщень її квартири, про що того ж дня, а також 10.08.2018 року комісією ЖК «Простор-30» було складено відповідні акти.

Посилаючись на те, що пошкодженням належного їй нерухомого майна завдано матеріальної та моральної шкоди, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 100 000 грн., а також 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 88540 грн, на відшкодування моральної шкоди 10000 грн, а також 1360 грн 84 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачкою не доведено на підставі належних доказів розмір завданої їй шкоди, оскільки акти про обстеження не містять інформації, яка дозволяє чітко визначити обсяг робіт та матеріалів, необхідних для усунення наслідків залиття приміщень, у них зазначено лише про наявність слідів залиття на стінах, стелі, підлозі приміщень та не зазначено площі та характеру пошкоджень, складені комісією акти про залиття не відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Зазначила, що відсутні докази того, що шкода квартирі позивача спричинена з вини відповідача, та є причинний зв`язок між поведінкою відповідача та спричиненою шкодою, ОСОБА_2 фактично не користується квартирою, тому за стан сантехнічного обладнання у квартирі відповідати не може. Вказала також, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про її моральні переживання, порушення нормальних життєвих зв`язків, стосунків з оточуючими людьми або інші негативні наслідки від залиття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.06.2009 року ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Власником квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою, яка знаходиться над квартирою позивачки, на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.2005 року є відповідач ОСОБА_2

02 серпня 2018 року комісією у складі голови правління ЖК «Простор-30» Петушкової С.В., члена правління ЖК «Простор-30» ОСОБА_4 .П., слюсаря-сантехніка ОСОБА_5 Н ОСОБА_6 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_7 , електрика ОСОБА_8 було складено акт, з якого вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 наявні сліди залиття житлової кімнати, кухні, балкону, санвузлу, тамбуру. За результатами обстеження виявлено, що залиття відбулось внаслідок недбалого ставлення до сантехнічного обладнання мешканців квартири АДРЕСА_2 .

10 серпня 2018 року комісією у тому ж складі було складено акт, з якого вбачається, що мешканці квартири АДРЕСА_3 150 категорично відмовились бути присутніми під час повторного обстеження залитої ними квартири АДРЕСА_4 .

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 27137 від 08 лютого 2019 року розмір матеріальної шкоди, включаючи вартість будівельних робіт, завданий власнику квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття, яке сталося 02 серпня 2018 року, становить 88540 грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено факт залиття належної їй квартири, а відповідач не довела відсутність своєї вини у завданні шкоди та не спростувала встановлений висновком судової будівельно-технічної експертизи № 27137 від 08 лютого 2019 року розмір матеріальної шкоди.

Судова колегія погоджується з такими висновками з наступним підстав.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Установлено, що 02 серпня 2018 року мало місце залиття квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачу. Залиття сталося з вини відповідача ОСОБА_2 , як власника квартири АДРЕСА_5 , внаслідок необережного поводження із сантехнічним обладнанням.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено, що залиття мало місце з вини відповідача, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно з частинами першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Жодних доказів, що свідчать про відсутність вини у завданні позивачці шкоди ОСОБА_2 не надано і матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди майну позивача, який підтверджений висновком судової будівельно-технічної експертизи, зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Посилання відповідача на те, що складений комісією ЖК «Простор-30» акт не підтверджує факт залиття належної позивачці квартири з її квартири, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються інформацією, яка міститься в цьому акті, а саме, що на момент обстеження комісія встановила, що залиття квартири АДРЕСА_4 сталося через недбале ставлення до сантехнічного обладнання мешканців квартири 150.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн., завданої позивачці пошкодженням належного їй нерухомого майна, з урахуванням характеру та обсягу страждань останньої, яка є особою похилого віку, а також вимог розумності та справедливості.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375, 381, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова