Справа № 515/861/19
Провадження № 2-з/515/1901/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

10 вересня 2019 року Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Семенюк Л.А., ознайомившись з заявою адвоката Клименко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Клименко О.В., звернувся до суду, з вищезазначеним позовом у якому просить суд поділити спільне майно подружжя та визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку площею 0,1 га та житловий будинок загальною площею 94,7 кв.м., що розміщені за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 4,45 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 згідно Державного акта серії ІІ НОМЕР_1 № 036228 від 02.02.2004 року; земельну ділянку площею 0,267 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку. господарських будівель та споруд, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 , згідно Державного акта серії І НОМЕР_2 від 15.08.2003 року; сідловий тягач Volvo FH12, 2004 року випуску; легковий автомобіль ВАЗ 2104, 1990 року випуску та причеп до легкового автомобіля ШЗК 06 ТУРИСТ.

25.06.2019 року ухвалою судді Татарбунарського районного суду Одеської області Семенюк Л.А. відкрито провадження за вказаним позовом.

Представник позивачки звернувся до суду із заявою (з урахуванням уточнення до клопотання) про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що знаходиться у власності ОСОБА_2 та заборонити відповідачу вчиняти певні дії, а саме користуватися вантажним автомобілем Volvo FH12, 2004 року випуску д.н.з НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 .

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч.6,ч.7 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частина 10 ст. 153 ЦПК України передбачає, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Всупереч положенням ч. 2 ст.149 ЦПК України, заявником не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до зазначених норм, суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен, по- перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявниця зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Однак, нею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту придбання такого майна за час спільного проживання, його вартості та існування на теперішній час. У матеріалах справи також відсутні документи, підтверджуючі джерело та час придбання вказаного майна.

Викладене позбавляє суд можливості на підставі належних та допустимих доказів, достовірно та беззаперечно, на час розгляду клопотання про забезпечення позову, встановити факт належності ОСОБА_1 як дружині відповідача ОСОБА_2 , частини рухомого та не рухомого майна, на яке позивачка у заяві про забезпечення виконання судового рішення просить накласти арешт. При цьому, позивачкою не конкретизовано на яке саме рухоме та нерухоме майно вона просить накласти арешт, а зазначено взагалі "на все майно", що позбавляє суд можливості вирішення вказаного питання.

Крім того, позивачка просить заборонити відповідачу використовувати вантажівку Volvo FH12 у власних цілях, оскільки це прямо приносить їй матеріальні збитки, однак жодного доказу такого та мотивування такого висновку, суду не надано.

Даних щодо дійсної і реальної загрози відчуження рухомого та нерухомого майна, яке перебуває у володінні та розпорядженні відповідача та невиконання майбутнього рішення, матеріали справи не містять, тому підстав для забезпечення позову суд не вбачає.

Суд зауважує та звертає увагу заявника, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи викладене, подана заява не містить відомостей про неможливість поновлення у подальшому порушених прав власності заявника.

При вирішенні клопотання, суд також враховує інтереси відповідача, права якого можуть бути порушені шляхом вжиття заходів забезпечення позову, які пропонує позивачка, а тому дійшов висновку про відсутність необхідних підстав для забезпечення позову на даній стадії судового розгляду. За вказаних обставин вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст. 149,153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката Клименка О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, або у порядку ст. 354 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.А.Семенюк