18 листопада 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Скрипки О.І.
при секретарі Моторенко К.О.
з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю.
Як зазначає позивач, з приводу поведінки відповідача вона зверталась до дільничного інспектора поліції, проте їй було відмовлено. Вона також намагалась врегулювати спір з відповідачем, але вона двері не відчиняє, натомість, виставила з квартири частину її речей. Внаслідок таких дій відповідача вона змушена проживати у хостелі та несе в зв`язку з цим витрати.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги, а саме:
- зобов`язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати відповідача повернути їй оригінал договору купівлі-продажу квартири, договору про надання послуг з Київським БТІ, квитанції-замовлення на виготовлення технічної документації та паспортизації, квитанцію про оплату послуг БТІ.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 14.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
14.12.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач зазначає про те, що позивачем не надано доказів обставин, на які вона посилається у позові, зокрема, щодо конфліктів 01.10.2018 року та 16.10.2018 року. Відповідач стверджує, що позивач має ключі від квартири, приходить, коли забажає, а будь-яке спілкування позивач перетворює на скандал та починає викликати поліцію. Відповідач заперечує, що створює позивачу перешкоди у користуванні квартирою, а також зазначає, що у неї немає документів, про витребування яких від неї просить позивач. Посилаючись на викладене, а також на відсутність будь-яких доказів в обґрунтування вимог, відповідач просить відмовити в задоволенні позову, а також розглянути справу в її відсутність.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 25.02.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
19.09.2019 року до суду надійшла позовна заява про зміну відповідача по справі, в якій позивач вказує на те, що її відносини з донькою налагодились, вона користується квартирою. Забрала оригінали документів. Однак, у виготовленій БТІ технічній документації на квартиру вона виявила неспівпадіння фактичним даним, а тому просить замінити відповідача у справі на БТІ та зобов`язати БТІ виправити допущені технічні помилки.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 18.11.2019 року відмовлено у прийнятті позовної заяви про зміну відповідача по справі.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення.
Відповідач судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відзиві на позовну заяву просила розглянути справу в її відсутність.
Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.07.1996 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.66).
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач не допускає її до квартири, чинить перешкоди у користуванні належним їй (позивачу) на праві власності нерухомим майном, не повертає оригінали документів на квартиру.
Суд вважає, що вказані доводи позивача не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень ст.13, ч.3 ст.16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу.
Як роз`яснено у п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 Цивільного процесуального кодексу України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).
Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З огляду на положення ч.1 ст. 391 ЦК України суд приходить до висновку, що позивач не довела того факту, що є будь-які обмеження у здійснення її права користування та розпорядження її квартирою, оскільки у справі відсутні будь-які докази на підтвердження цього факту. Позивачем не надано доказів щодо виклику поліції в зв`язку з неправомірними діями відповідача, а також будь-яких звернень до компетентних органів з цього приводу. Крім того, слід звернути увагу і на те, що звертаючись до суду з позовною заявою про зміну відповідача позивач сама зазначила про те, що її стосунки з відповідачем налагодились, вона має доступ до квартири, а також отримала оригінали правовстановлюючих документів, про що свідчать долучені нею копії.
Відтак, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому позовні вимоги є недоведеними.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 12, 76 81, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: