РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19072/18

пр. № 2/759/2604/19

09 грудня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Коваль О.А.

при секретарі:Слепець Є.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Вах М.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства СП «ПАРТНЕР» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ СП «ПАРТНЕР» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 120000 грн., зокрема через викрадення його авта з його гаража, який знаходиться на території автомобільної стоянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка в свою чергу охороняється СП «ПАРТНЕР» .

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Суду пояснили, що ОСОБА_1 є власником автомобіля ВАЗ 217030, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який він зберігав в своєму металевому гаражі, який знаходиться на території автомобільної стоянки АДРЕСА_1 , яка в свою чергу охороняється СП «ПАРТНЕР» . Так, 28.01.2018 року він - ОСОБА_1 поставив свій автомобіль у свій металевий гараж, після чого цей гараж замкнув на навісний замок. 02.02.2018 року о 07.20 год. з метою виїхати за місто на власносму авто, що знаходився на зберіганні в гаражі, ОСОБА_1 підійшовши до цього гаража побачив, що навісний замок його гаража зламаний, а його автомобіль в гаражі відсутній, про що відразу звернувся із відповідною заявою про вчинення злочину, яку було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000873 за ознаками кримінального правопорушення перебаченого ч.3 ст. 289 КК України. Оскільки, СП «ПАРТНЕР» належним чином не виконав умови укладеного між ними договору № 6035від 12.12.2016 року по охороні його авта, тому саме СП «ПАРТНЕР» має відшкодувати позивачу вартість викраденого авта у розмірі 120000 грн.

Представник СП «ПАРТНЕР» у судовому засіданні проти позивних вимог заперечувала, просила у їх задоволенні відмовити з причин недоведеності розміщення позивачем того дня свого авта в своєму гаражі на території автомобільної стоянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка охороняється СП «ПАРТНЕР», не доведеності обставин викрадення автомобіля позивача, оскільки досудове розслідування кримінального провадження № 0000873 за ознаками кримінального правопорушення перебаченого ч.3 ст. 289 КК України ще триває. Зазначила представник відповідача і те, що сам позивач порушив Правила зберігання транспортних засобів на автостоянках, а саме п. 11, 12, 17 та 21, зокрема не розписався у відповідному журналі на пропускному пункті заїзду на автостоянку про здачу на зберігання авта та його необхідних даних. Крім того, представник заперечує і визначену позивачем вартість викраденого авта, яку просить він стягнути з СП «ПАРТНЕР».

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та обома сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля ВАЗ 217030, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та власником критого машиномісця АДРЕСА_4 на території автостоянки АДРЕСА_2 .

Як зазначає сторона відповідача, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 на території якої знаходиться автостоянка, передана СП «ПАРТНЕР» для експлуатації та обслуговування.

12.12.2016 року між СП «ПАРТНЕР» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 6035 згідно якого СП «ПАРТНЕР» бере на себе обов"язки по зберіганню та охороні автомобіля Автовласника на автостоянці АДРЕСА_2 , крите машиномісце АДРЕСА_4, а Автовласник зобов"язаний своєчасно проводити оплату за охорону автомобіля (п.1.1 цього Договору).

У судовому засіданні позивач вказував на те, що ним належним чином виконуються умови цього договору, зокрема в частині оплати за охорону свого автомобіля, оскільки той вчасно вносить відповідну оплату, заборгованості не має, про що від сторони відповідача заперечень не надходило.

Згідно п.1.2 Договору Автовласник зберігає автомобіль на автостоянці АДРЕСА_2 на умовах передбачених цим договром у відповідності до "Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках".

Згідно п.2.1 Договору Автовласник особисто передає на зберігання автомобіль марки ВАЗ 2170, випуска 2008 р., держ № НОМЕР_5 на автостоянку АДРЕСА_2 при пред"явлені документів, що посвідчують особу та право власності на авто, тощо.

СП «ПАРТНЕР» зобов"язано прийняти всі необхідні заходи для забезпечення зберігання автомобілів в період жії цього договору (п. 3.1.1).Зберігати автомобіль, що належить Автовласнику з використанням усіх необхідних умов , які забезпечують збереженя автомобіля (п. 3.1.2). Повернути автомобіль Автовласнику за першою вимогою з відповідним записом до журналу обліку в"їзду та виїзду автотранспортних засобів (п. 3.1.3).

СП «ПАРТНЕР» має право відмовитись від прийнятого доручення-зберігання автомобіля, якщо Автовласник порушив передбачені п. 4.1.2 та п. 5.1 умови цього договору, які по суті стосуються оплати Автовласником щомісячних грошових відшкодувань витрат СП «ПАРТНЕР» та сплати вартості послуг СП «ПАРТНЕР» (п. 3.2).

Згідно п. 6.1 Договору СП «ПАРТНЕР несе повну матеріальну відповідальність за збереженя і цілісність автомобіля з дати передачі на збереження і до дати повернення Автовласнику, згідно законодавства України.

Частина 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Прийняття речі на зберігання при пожежі, повені, раптовому захворюванні або за інших надзвичайних обставин може підтверджуватися свідченням свідків ч.2 ст. 937 ЦК України.

Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання (ч.3 ст. 937 ЦК України).

Сторона відповідача заперечуючи проти позовних вимог вказує на ненадання позивачем доказів зберігання його авта на зазначеній автостоянці з 28.01.2018 року, а саме ненадання квитанції, номеру, жетона. Тоді як, ч.3 ст. 937 ЦК України передбачає такі докази, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Згідно пояснень у судовому засіданні представника відповідача та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які працюють охоронцями на СП «ПАРТНЕР» та охороняють за визначеними на підприємстві графіками саме автомобільну стоянку АДРЕСА_1 , прийняття авта на зберігання відбувається шляхом самостійно зробленого запису Автовласником в журналі обліку транспортних засобів, який знаходиться на пропускному пункті охорони, стосовно дати та часу заїзду авта, його назву та інші ідентифікуючі дані авта, та підпису автовласника, тоді як сам охоронець нічого в цьому журналі не фіксує. Щодо існування в їх охоронній діяльності таких доказів прийняття на зберігання авта, як квитанції, номеру, жетона свідки суду не повідомили.

Слід вказати, що в даному випадку вказаний договір № 6035 від 12.12.2016 року передбачає, що зберігання автомобілів на автостоянці АДРЕСА_2 відбувається на умовах передбачених цим договром у відповідності до "Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках".

Так, згідно "Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках"від 22 січня 1996 р. N 115 затверджених Постановою КМУ зокрема п. 11 визначено, що під час час здавання транспортного засобу на автостоянку його володілець зобов`язаний пред`явити черговому приймальнику документи, що посвідчують його особу, та реєстраційні документи на транспортний засіб, а також страховий поліс, якщо транспортний засіб застрахований, тоді як згідно п. 12 цих павил під час оформлення приймання на зберігання черговий приймальник вносить необхідні дані про володільця транспортного засобу і транспортний засіб до відповідного журналу обліку транспортних засобів і розписується в ньому.

Отже, згідно вказаних правил саме черговий приймальник, тобто охоронець СП «ПАРТНЕР» має вносити відповідні відомості до журналу обліку транспортних засобів, який за поясненями свідків знаходиться на пропускному пункті охорони автостоянки АДРЕСА_2 про авто та його власника, яке заїзджає на територію автостоянки та відповідно береться під охорону, а не самим автовласником. Згідно вказаним правил автовласник лише пред`являє черговому приймальнику документи, що посвідчують його особу, та реєстраційні документи на транспортний засіб.

Крім того, для достовірного з"ясування обставин щодо взяття на зберігання авта позивача 28.01.2018 року чи ні СП «ПАРТНЕР» стороні відповідача було запропоновано надати суду журнал обліку транспортних засобів за 2018 рік,чи за вказаний період, на що була отримана відповідь від представника відповідача про те, що такий журнал не зберігся. Тоді як, свідок охоронець СП «ПАРТНЕР» пояснював, що такий журнал був, але він ніким не вівся.

Отже, вбачається, що єдиним належним та допустимим доказам взяття під охорону авта позивача 28.01.2018 року та його заїзду на територію автостоянки АДРЕСА_1 є перебачений "Правиамил зберігання транспортних засобів на автостоянках"від 22 січня 1996 р. N 115 журнал обліку транспортних засобів , який СП «ПАРТНЕР» суду так і не змогла надати.

Оскільки, такий журнал не зміг очевидно надати і сам позивач, тому в силу ч.2 ст. 937 ЦК України, суд вважає за можливе прийняти до уваги свідчення свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні під присягою суду пояснив, що 01.02.2018 року близько 11 чи 12.00 год. дня він заїзджав в належний позивачу гараж АДРЕСА_4 за його дорученням на своєму службовому авто, де провівши близько 40 хв часу бачив в наяності авто позивача ВАЗ 217030, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке стояло в гаражі. Після чого він закрив навісний замок та поїхав назад на своєму службовому авто у власних справах. Зазначив свідок і те, що при в"їзді на автостоянку його спокійно пропустили та випустили, не перевіряючи жодних докуметів.

В судовому засіданні з приводу заїзду авта позивача на вказану австоянку 28.01.2018 року за клопотанням сторони відповідача були допитані в якості свідків охоронці СП «ПАРТНЕР» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 свідчення яких суд оцінює кретично, оскільки такі були плутаними та не конкретними, зокрема всі свідки пояснили, що саме автовласник, а не охоронець, черговий приймальник має здійснювати власноручно запис про заїзд авта, дати тощо його виїзд в журналі обліку транспортних засобів, тоді як такий журнал не вівся ними, проте незважаючи на відсутність таких записів вони пам"ятають, що саме 28.01.2018 року, що майже було рік тому часу, позивач на своєму авто не заїзджав на автостоянку АДРЕСА_2 коли про кожне авто, яких на цій автосоянці велика кількість, на запитання суду, яке заїзджало на автостоянку два дні тому згадати не змогли. Крім того, свідки плуталися в кольорі авта позивача та марці.

Згідно п. 8 "Правиамил зберігання транспортних засобів на автостоянках" працівники автостоянки зобов`язані надавати послуги з дотриманням вимог Закону України "Про захист прав споживачів, знати і виконувати ці Правила, тоді як у судовому засіданні встановлене протилежне, зокрема, що самі охоронці автостоянки АДРЕСА_2 не тільки не виконують вказані правила в частині оформлення прийняття авта на зберігання, а навіть про них не знають в цій частині справжніми, оскільки абсолютно всі вказали, що обов"язок заповнювати відповідний журнал обліку транспортних засобів, який знаходиться у них на вахті при в"їзді на автостоянку мають заповнвати самі автовласники.

Отже, з огляду на вище вказане, позиція сторони відповідача, яка полягає в тому, що оскільки позивач не може довести перебування його авта 28.01.2018 року на автостоянці АДРЕСА_2 іншими окрім як свідченням свідка доказами, тоді як сам відповідач в свою чергу не надає доказів зворотньому, зокрема не надає суду відповідний журнал обліку транспортних засобів, який би мав вестися згідно "Правиамил зберігання транспортних засобів на автостоянках" не приймається судом, як належна, законна та справедлива. Натомість позиція позивача заслуговує на увагу, оскільки така доведена ним в силу можливих та доступних для нього доказів.

Слід вказати, що судом на підставі відповідної ухвали були витребуваня матеріали кримінального провадження за № 0000873 за ознаками кримінального правопорушення перебаченого ч.3 ст. 289 КК України, згідно яких вбачається, що позивач 02.02.2018 року відразу після виявлення пропажі авта звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою. За фабулою такого провадження авто позивача було викрадено з гаражного боксу АДРЕСА_4 «ПАРТНЕР» шляхом взлому замка невстановленими особами. Такі ж пояснення ним надавалися і під час його допиту слідчим, як потерпілого про що такі процесуальні особи повідомляються про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Відповідно до ч.1 ст. 942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Відповідно до ч.1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Згідно висновку про вартість майна ТОВ "АПРАЙСЕЛ ЮА" від 01.04.2019 року ринкова вартість подібного автомобіля ВАЗ 2170, 2008 року випуску складає 106 200 грн., огляду на, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з СП «ПАРТНЕР» на користь ОСОБА_1 106 200 (сто шість тисяч двісті) грн. в рахунок відшкодування заподіяної шкоди, а не в заявленій позивачем у розмірі 120 000 грн., а саме за втрату СП «ПАРТНЕР» прийнятого на зберігання авта позивача, який було викрадено невстановленими особами з вини СП «ПАРТНЕР», оскільки той не забезпечив належних умов зберігання, в рахунок виконання умов укладеного між сторонами договору № 6035від 12.12.2016 року по охороні авта. Слід вказати і на те, що посилання представника СП «ПАРТНЕР» на не встановлення особи злочинця, який викрав цей автомобіль не є підставою для відмови позивачу у задоволенні його вимог про стягнення відшкодування викраденої речі, оскільки в даному випадку має значення сам факт не виконання умов зберігання та відповідальність у зв"язку з цим.

Посилання представника СП «ПАРТНЕР» не недоведеність позивачем факту передачі «ПАРТНЕР» його авта на зберігання, спростовуються встановленими судом вище доводами. Крім того, в силу ч.1 ст. 81 ЦПК України не тільки сторона позивача має довести викладені у позові факти, але й сторона відповідача на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, чого зроблено так і не було у належний спосіб.

Таким чином, враховуючи вище наведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в частині зазначеній вище. Керуючись ст. ст. 936, 937, 942, 950, 951 ЦК України, "Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках"від 22 січня 1996 р. N 115 затверджених Постановою КМУ ст.ст.6-13, 18, 19, 71-79, 81, 89, 141. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 351, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства СП «ПАРТНЕР» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства СП «ПАРТНЕР» (, м.Київ, вул. Жмеринська, 1А) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , і.н. НОМЕР_4 ) 106 200 (сто шість тисяч двісті) грн. в рахунок відшкодування заподіяної шкоди.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства СП «ПАРТНЕР» на користь Держави судовий збір у розмірі 1062 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Рішення суду на бирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу. Повний текст рішення виготовлено 12.12.2019 року.

Суддя Коваль О.А.