ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1623/19

Головуючий у першій інстанції - Олещенко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1544/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування",

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі судді Олещенко В.І. від 08 жовтня 2019 року (повний текст рішення складений 11 жовтня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення страхового відшкодування,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

14 червня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення страхового відшкодування, в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою у розмірі 9600 грн. та відшкодувати витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

18 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою у розмірі 9600 грн. та відшкодувати витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що 19.01.2017 на 17 км+280 м. автодороги Чернігів - Городня - Сеньківка відбулася ДТП за участю автомобіля "Daimler Chrysler 934/03", державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом "Kogel SNCO 24 P90", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , в результаті якої пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб була застрахована у відповідача згідно полісу АЕ/9100625, що діяв на дату спричинення такої шкоди. 31.03.2017 року постановою слідчого управління ГУНП в Чернігівській області закрито кримінальне провадження №0000015. Враховуючи наслідки ДТП, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 була спричинена моральна шкода. 22.11.2018 року відповідачу було подано повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою в розмірі 19200 грн. кожному з позивачів. Листом № 5/к/цв від 26.03.2019 року відповідач повідомив позивачів та їх представника про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 9 600 грн. кожному з позивачів, посилаючись на постанову про закриття кримінального провадження від 31.03.2017 року та п.36.3 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та зазначивши, що при визначені розміру страхового відшкодування було враховано факт порушення пішоходом ОСОБА_4 вимог Розділу 4 Правил дорожнього руху України, що стало причиною виникнення ДТП, тому розмір страхового відшкодування визначено шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних за заподіяння шкоди осіб.

Позивачі, не погоджуючись з виплаченим страховою компанією розміром відшкодування, просили суд стягнути недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі по 9 600 грн. кожному.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2019 року цивільну справу №748/1623/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення страхового відшкодування об`єднано в одне провадження з цивільною справою №748/1543/19 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення страхового відшкодування, оскільки позови пред`явлені до одного відповідача, мають однакову підставу позову - загибель внаслідок ДТП, що сталась 19.01.2017, ОСОБА_4 - сина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та однаковий предмет позову - відшкодування моральної шкоди, завданої батькам внаслідок смерті сина (а.с.103-104).

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральної шкодою, у розмірі 9600 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральної шкодою, у розмірі 9 600 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" просить рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" зводяться до того оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовано норми матеріального права, допущено не правильне тлумачення закону та порушено норми процесуального права.

ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" зазначає, що шкода потерпілому пішоходу була завдана внаслідок сукупних дій двох осіб: водія транспортного засобу "Daimler Chrysler 934/03", державний номерний знак НОМЕР_1 - як особи, дії якої хоча і не спричинили ДТП, однак в силу положень ст. 1187 ЦК України, він є відповідальним за завдання шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки без вини, та пішохода, в діях якого вбачається як порушення Правил дорожнього руху України так і причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та наслідками ДТП. З урахуванням наявності двох осіб, сукупними діями яких завдано шкоди, та які були учасниками ДТП, Страховиком було застосовано п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних осіб. Однак, суд першої інстанції мотивуючи рішення безпідставно не застосував положень п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до правовідносин з відшкодування шкоди джерелом підвищеної небезпеки, завданої смертю потерпілого, помилково зазначивши, що цією нормою регулюються відносини завдання неподільної шкоди іншій (третій) особі спільними діями кількох винних осіб. Такий висновок суду є безпідставним та необґрунтованим, оскільки з аналізу як норми п. 36.3 ст. 36 Закону так і змісту всієї ст. 36 Закону не вбачається, що законодавець передбачив обмеження щодо застосування страховиком такої норми в залежності від наявності вини саме декількох володільців джерел підвищеної небезпеки. В той же час, зі змісту пункту п. 36.3 ст. 36 Закону вбачається, що поділ страхового відшкодування (шкоди) здійснюється саме на кількість осіб, сукупними діями яких завдано шкоди та які були учасниками ДТП, а не транспортних засобів або джерел підвищеної небезпеки. Судом проігноровано дії пішохода ОСОБА_4 та наслідки таких дій, які суперечать законодавчій презумпції знання законодавства, зокрема і правил ПДР, а також не здійснено оцінку дій кожного з учасників дорожнього руху, зокрема, на їх відповідність ПДР, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Також ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" вказує, що судом проігноровано доводи відповідача про не співмірність витрат на правничу допомогу та не підтвердження цих витрат належними доказами.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Представником позивачів адвокатом Стефківським В.І. в порядку ст. 360 ЦПК України подано відзив на апеляційну скаргу ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", в якому він просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Адвокат Стефківський В.І. зазначає, що положення п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у спірному випадку не застосовується, оскільки смерть пішохода настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля, який у дорожній обстановці, яка склалася, не зміг уникнути наїзду в результаті того, що потерпілий вибіг на проїзну частину. Шкода, пов`язана зі смертю потерпілого, як це визначено ч.3 ст. 1193 ЦК України, відшкодовується незалежно від його вини. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу була застрахована у встановленому законом порядку, тому у зв`язку з настанням страхового випадку обов`язок відшкодувати шкоду у зв`язку із смертю потерпілого у межах встановленого ліміту відповідальності лежить на ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", як на страховику. Положення пункту 36.3 ст. 36 Закону стосується того випадку, коли внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, тому особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Положення про ділення страхової виплати на кількість осіб, винних у заподіянні шкоди, застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, тому твердження страховика про те, що порушення потерпілим ПДР і наїзд на нього згаданим транспортним засобом є взаємопов`язаними, сукупними діями, внаслідок яких виникла така шкода, є помилковими, оскільки неможливо визнати, що потерпілий, який помер внаслідок наїзду на нього забезпеченого транспортного засобу, навіть за наявності його вини у порушенні вимог ПДР, але за відсутності у нього умислу на заподіяння собі шкоди, діяв у взаємозв`язку разом з водієм цього джерела підвищеної небезпеки. На підставі цього позивачі вважають, що відповідач неправомірно застосував норми п. 36.3 ст. 36 Закону, тобто здійснив ділення страхової виплати, належної позивачам на 2, а тому є всі підстави для стягнення з нього недоплаченої страхової виплати, що і було зроблено судом першої інстанції, який ухвалив цілком законне та обґрунтоване рішення.

Щодо заперечень відповідача стосовно розміру стягнутих судом першої інстанції витрат на правову допомогу, адвокат Стефківський В.І. вважає, що рішення суду в цій частині так само є обґрунтованим, витрати на правову допомогу є спів мірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2019 року відкрито ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21.11.2019; справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін на 09 грудня 2019 року, про що повідомлено сторони (розписки на а.с.195-201).

02.12.2019 року до суду надійшло клопотання представника позивачів адвоката Стефківського В.І. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з Львівським апеляційним судом (а.с.202).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03.12.2019 клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з Львівським апеляційним судом задоволено (а.с.204).

04.12.2019 року до апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Мамедової І.Р. про проведення розгляду справи за відсутності представника ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування".

В судовому засіданні у режимі відеоконференції з Львівським апеляційним судом брав участь представник позивачів адвокат Стефківський В.І.; інші учасники справи не з`явились в судове засіданні ні до Чернігівсьбкого апеляційного суду, ні до Львівського апеляційного суду.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи та клопотання представника відповідача адвоката Мамедової І.Р. про проведення розгляду справи за відсутності представника ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування", справа розглядалась апеляційним судом без участі позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та представника відповідача ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування".

Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

По справі встановлено, що 19.01.2017 ОСОБА_3 , керуючи сідловим тягачем "Daimler Chrysler 934/03", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зчепленні з напівпричепом "Kogel SNCO 24 P90", реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався автодорогою Чернігів - Городня - Сеньківка в напрямку від м. Городня до м. Чернігова. Рухаючись у вказаному напрямку, о 13 год. 45 хв. в районі 17 км+280 м. вказаної автодороги здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який вибіг на проїзну частину з правого узбіччя. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Згідно постанови слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 31 березня 2017 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000015 від 19.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито, оскільки в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 не порушив правил дорожнього руху України і не мав технічної можливості своїми діями уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 та дії водія ОСОБА_3 не перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої транспортної пригоди, тобто не є ні причиною, ні умовою виникнення даної ДТП. Пішохід ОСОБА_4 порушив вимоги п. 4.8, п. 4,14 а, б Правил дорожнього руху України, що стало умовою виникнення та причиною настання даної ДТП і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП (а.с.9-12).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Батьками померлого ОСОБА_4 є позивачі, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с.14).

Відповідно до копії довідки Киселівської сільської ради Чернігівского району та області від 02.11.2018, станом на 19.01.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1951 року народження, його дружина ОСОБА_2 , 1961 року народження, та син ОСОБА_4 , 1997 року народження (а.с.18).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Daimler Chrysler 934/03", реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, що не заперечується сторонами (а.с.20).

22.11.2018 представником позивачів подано до ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.7, 8, 70).

З листа ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" від № 5/к/цв від 26.03.2019 року вбачається, що позивачам було вирішено виплатити відповідно до п.36.3 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхового відшкодування шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних за заподіяння шкоди осіб, а саме по 9 600 грн. кожному (а.с.21).

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Цивільним кодексом України.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 1 статті 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з положеннями статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2).

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п.27.3).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач неправомірно здійснив ділення страхової виплати належної позивачам на 2, оскільки до спірних правовідносин не мають застосовуватися положення п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", бо нею регулюються відносини завдання неподільної шкоди іншій (третій) особі спільними діями декількох винних осіб.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законним та обґрунтованим.

Доводи ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" стосовно того, що Страховиком було вірно застосовано до спірних правовідносин п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних осіб, не ґрунтуються на правильному застосуванні згаданої норми Закону, і не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Пунктом 36.3 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Вказане положення щодо поділу розміру заподіяної шкоди на кількох осіб застосовуються у тому випадку, коли шкоду заподіяно внаслідок взаємопов`язаних, сукупних дій декількох осіб.

У даній справі відсутні взаємопов`язані, сукупні дії декількох осіб, внаслідок яких заподіяно шкоду, оскільки смерть потерпілого ОСОБА_4 настала в результаті того, що ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 4.8., 4.14 а,б Правил дорожнього руху України, що стало умовою виникнення та причиною настання дорожньо-транспортної події, а водій ОСОБА_6 не порушував Правил дорожнього руху України, він не мав можливості своїми діями уникнути наїзд на пішохода ОСОБА_4 , і дії водія ОСОБА_6 не перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши матеріали справи та ретельно проаналізувавши наявні в матеріалах справи Договори про надання правової допомоги від 03 червня 2019 року, укладені між Адвокатським об`єднанням "Гранд Груп Партнерс" та кожним з позивачі (а.с.26, 88), Додатки до Договорів про надання правової допомоги від 03 червня 2019 року (а.с.27, 89), детальні розрахунки робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 18.06.2019 та 11.06.2019 (а.с.28, 90), Акти виконаних робіт від 08 жовтня 2019 року (а.с.158, 161), рахунки-фактури від 08 жовтня 2019 року (а.с.159, 162), платіжні доручення №36765223 та №36765074 від 08 жовтня 2019 року, апеляційний суд приходить до висновку, що задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачів понесені ними витрати на правову допомогу в сумі по 3 000 грн. кожному, суд першої інстанції вірно встановив, що вони є співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та витраченим на це часом, а також значенням справи для сторони, і підтверджені належними доказами. Наявність підстав для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката судом не встановлена і відповідачем не доведена.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2019 року - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16 грудня 2019 року.

Головуючий: Судді: