ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року

м.Суми

Справа №591/5278/18

Номер провадження 22-ц/816/493/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собина О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2018 року в складі судді Клименко А.Я., ухвалене у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що з 22 вересня 2007 року позивач перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружні стосунки припинені, сторони мешкають окремо, сім'я розпалася повністю. Дитина знаходиться на утриманні позивача.

Просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 1934.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, і аліменти виплачувати матері дитини ОСОБА_1, починаючи стягнення з 07 вересня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру аліментів, зменшивши частину заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на утримання сина ОСОБА_3 з відповідача ОСОБА_2 з 1/3 на 1/4 частини.

При цьому зазначає, що стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) ставить його в важке матеріальне становище і він не має змоги сплачувати таку суму позивачу, оскільки проживає разом з батьками, які є пенсіонерами, мають захворювання, потребують догляду і лікування, що покладає на нього додаткові витрати.

Рішення суду не оскаржується в частині розірвання шлюбу, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з річної суми аліментів (на 1 січня 2018 року: 1762 грн. х 100 = 176200 грн.), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХП (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 1 та 3 статті 181 СК України передбачено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином законодавець визначив, що у безспірному порядку на одну дитину підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При зверненні в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, позивач не вказала чому саме розмір аліментів в такій частці доходів відповідача є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку її дитини і які саме обставини передбачені статтею 182 СК України мають бути враховані судом при визначенні частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись як аліменти на дитину.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині в повному розмірі, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині в повному розмірі, оскільки в рішенні суду не вказав, які саме обставини, передбачені статтею 182 СК України були ним встановлені в ході розгляду справи та враховані при визначенні частки заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину з відповідача саме в розмірі 1/3 частини і чому саме такий розмір частки від заробітку (доходу) батька є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд також не врахував наявність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків-пенсіонерів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на утримання сина з відповідача ОСОБА_2 необхідно змінити, зменшивши частину заробітку (доходу), яка підлягає стягненню з 1/3 на 1/4 частини. Саме такий розмір аліментів підлягає стягненню, враховуючи обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України необхідно вирішити питання розподілу судових витрат та у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги на 100 % компенсувати ОСОБА_2 судовий збір за апеляційний перегляд справи у сумі 1057,20 грн. за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2018 року в даній справі змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, і аліменти виплачувати матері дитини ОСОБА_1, починаючи стягнення з 07 вересня 2018 року.

Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 1057 грн. 20 коп. за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді : О.Ю. Кононенко

О.І. Собина