Справа № 351/2486/19
Номер провадження №2/351/945/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на майно, -

В обґрунтування позовних вимог вказав, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 належить житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований в АДРЕСА_1 . Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Правовстановлюючий документ відсутній, ніколи не виготовлявся.

У вересня цього року позивачка звернулася до державного реєстратора з метою реєстрації права власності за нею, оскільки її діти не претендують на належні їм частки в даному господарстві, проте державним реєстратором було відмовлено позивачці у державній реєстрації права власності на спірний житловий будинок.

Таким чином в зв`язку з тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, а тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Представник позивачки подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Проти позову не заперечує, на частку належну у «колгоспному дворі» не претендує. Покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Проти позову не заперечує, на частку належну у «колгоспному дворі» не претендує. Покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Проти позову не заперечує, на частку належну у «колгоспному дворі» не претендує. Покладається на розсуд суду.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Проти позову не заперечує, на частку належну у «колгоспному дворі» не претендує. Покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно виписки з погоподарської книги №6 на 1991-1995 р. № ПГО 270, господарство в АДРЕСА_2 .Стецева АДРЕСА_1 № АДРЕСА_1 відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», в житловому будинку були зареєстровані: (Навчук) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( ОСОБА_11 ) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого на ОСОБА_10 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_2 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 01.06.1997 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « ОСОБА_14 » присвоєно прізвище « ОСОБА_15 ».

Згідно свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_3 , ОСОБА_16 та ОСОБА_7 11.09.1993 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « ОСОБА_15 » присвоєно прізвище « ОСОБА_11 ».

Рішенням державного реєстратора 04.10.2019 р. відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана відсутні відомості щодо права власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта слідує, що житловий будинок, що в АДРЕСА_1 , відповідає будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним нормам та правилам, що забезпечують безпечну для життя та здоров`я людей експлуатацію об`єкта.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що відсутність правовстановлюючого документу не є підставою відмови у захисті права позивача, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.