ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року м. Київ

справа № 382/1539/18

провадження № 22ц/780/5/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

сторони :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року у складі судді Литвин Л.І., повний текст складений 19.10.2018 року,-

встановив:

У вересні 2018 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором б/н від 12 листопада 2012 року у розмірі 117 684 грн. 74 коп.,

яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 2 049 грн. 50 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 110 930 грн. 32 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 704 грн. 92.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 12 листопада 2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В наслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором утворилась заборгованість.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням АТ «КБ Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким вимоги банку задовольнити у повному обсязі, посилаючисьна невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, банк зазначив, що відповідач визнав факт отримання кредиту, здійснював погашення тіла кредиту та відсотків. Сторони погодили усі істотні умови кредитного договору, що підтверджується особистим підписом відповідача в кредитному договорі. Крім того, розрахунок заборгованості по кредиту проведено банком з урахуванням сплачених щомісячних платежів та у відповідності до Умов і правил надання банківських послуг, які разом із заявою відповідача складають між сторонами у справі договір про надання банківських послуг. Правильність проведення розрахунку відповідач належними та допустимими доказами не спростував. Позивач також зазначає, що судом першої інстанції не досліджені надані позивачем докази та не надано їм оцінки, а результати такої оцінки не відображені у рішення.

ОСОБА_4 відповідно до зворотного повідомлення отримав копію апеляційної скарги разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження по справі, однак не скористався наданим йому правом направити до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 117 684 грн. 74 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2012 року ОСОБА_4 звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» і підписав анкету-заяву, на підставі якої банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 9).

Відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення кредиту, що стверджується наданими банком доказами (а. с. 6-7).

Крім того, з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача утворилась заборгованість за кредитом - 2 049 грн. 50 коп., по процентам за користування кредитом - 110 930 грн. 32 коп., заборгованість за пенею та комісією - 4 704 грн. 92 коп., при цьому останнє внесення платежу на погашення кредиту відбулося 11 вересня 2015 року. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами та не спростовані відповідачем.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки недоведеністю факту видачі відповідачу вказаного кредиту. Крім того, суд виходив з того, що Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а отже, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки на думку судової колегії суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.89,263-264 ЦПК України, не звернув уваги на фактичні дані, які мають значення для вирішення справи.

Зокрема, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_4, отримавши позовну заяву та апеляційну скаргу, не оспорював факт укладання кредитного договору і факт користування ним кредитними коштами у розмірі зазначеному в позові Банком та їх погашення.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, про те, що всі дії ОСОБА_4 для отримання банківських послуг, свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.

Згідно п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим Мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафта, що виник по таким картам, наведений в Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною Договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами та частину заборгованості за кредитом.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, в якій зазначено, базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5 %), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, пеня за несвоєчасність погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.

Таким чином,активація картки, користування картковим рахунком, часткове погашення заборгованості та не оспорювання відповідачем її розміру, свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.

Частинами першою та другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до поданої відповідачем ОСОБА_4 анкети-заяви від 12 листопада 2012 року АТ «КБ «Приватбанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_2 «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, у розмірі 2 000 грн. (а. с. 8).

Строк дії картки встановлено до липня 2016 року (а. с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому картка відповідача не була перевипущена, та банком не надано належних та достатніх доказів на спростування зазначеного.

По справі також встановлено, що відповідач вчиняв дії щодо часткової сплати заборгованості за кредитним договором.

Отже, між сторонами виникли права і обов'язки, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит».

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено існування між сторонами кредитних правовідносин, відповідно до умов укладеного між сторонами договору, існування заборгованості, що нарахована відповідно до умов існуючого договору, отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог частково, з наступних підстав.

Оскільки кредитний ліміт надавався на картку яка діяла до липня 2016 року, тому судова колегія вважає що вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково, в межах строку дії картки до 29 липня 2016 року, тобто згідно розрахунку наданого банком, підлягають стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 2 049 грн. 50 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 21 746 грн. 19 коп., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2 504 грн. 92 коп. (а. с. 6-7).

Інші суми нараховані Банком за умовами договору, проте розраховані після спливу строку дії картки, на думку судової колегії задоволенню не підлягають оскільки відповідач картку вже не міг використовувати, таким чином, настав строк для повернення кредитних коштів, тому в даному випадку в разі прострочення виконання грошового зобов'язання, повинні застосовуватися положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення з боржника інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Однак, з такими позовними вимогами Банк не звертався.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати пропорційно 22,3 % розміру задоволених вимог в загальній сумі 983 грн. 93 коп.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 374, 376, 381 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1)на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1-д, рахунок 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 300 гривень 31 коп., з яких: 2 049 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом, 21 746 грн. 19 коп. - відсотки за користування кредитом, 2 504 грн. 92 коп. - пеня та комісія.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1)на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м.Київ, вул. Грушевського 1-д, рахунок 3111, МФО 305299) судовий збір у розмірі 983 грн. 93 коп.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий :

Судді :