Справа № 544/1483/19
№ 2/544/529/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 грудня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі

головуючої - судді Сайко О.О.,

за участю секретаря Костенко Т.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з відповідачем ОСОБА_2 проживає з 17.07.2015 року у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають, спільне господарство з дружиною не ведуть, сімейних відносин практично не підтримують та майже не спілкуються. Вказує, що основна причина розпаду сім`ї- це різниця характерів та відсутність простого порозуміння, довір`я та поваги. Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем не можливе, причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з ОСОБА_2 як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Спір про поділ майна відсутній. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд шлюб розірвати, судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити в підготовчому судовому засіданні, просив суд шлюб розірвати, судові витрати з відповідача не стягувати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, позовні вимоги визнає у повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення в підготовчому судовому засіданні, про що надала суду відповідну заяву. Дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу просила їй не відновлювати.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2015 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від спільного проживання подружжя дітей не має.

Сторони сімейних відносин не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Сім`я сторін фактично розпалась, миритися подружжя не бажає, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли.

Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Спільне життя сторін не склалося у зв`язку з різницею характерів та відсутністю простого порозуміння, довір`я та поваги, що з часом призвели до припинення шлюбних відносин. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач заявляла про залишення їй прізвища - « ОСОБА_2 », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з відповідачем.

Керуючись ст.ст.2-13, 81, ч. 4 ст. 200, ч.4 ст. 206, 259, 263-265, 352 ЦПК України, ст. 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ), народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 17 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 99.

Дошлюбне прізвище відповідача ОСОБА_2 не відновлювати.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О.О.Сайко