П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 вересня 2019 року місто Київ

справа № 757/63075/17-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/9972/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Андрієнко А.М., Шахової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва у складі судді Батрин О.В. від 15 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 липня 2014 року між ТОВ "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга Справедливості" та ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичних послуг № 23/07-14 (далі - Договор), відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати юридичні послуги та представляти інтереси відповідача у справі щодо стягнення заборгованості з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" за договором банківського вкладу.

У додатку № 1 до Договору передбачено, що у випадку відмови від юридичних послуг юридичної фірми замовником, підписання мирової угоди між замовником та боржником, відмови від позову у суді вважається, що юридичною фірмою виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат. У такому випадку винагорода складає 3 проценти від реально стягнутої суми.

9 жовтня 2016 року відповідач написав заяву про розірвання Договору.

У зв`язку з тим, що умовами Договору передбачено оплату винагороди юридичній фірмі у випадку відмови замовником від юридичних послуг, ТОВ "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга Справедливості" отримало право вимоги за вказаним Договором.

25 вересня 2017 року ТОВ "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга Справедливості" відступило право вимоги за Договором № 23/07-14 від 23 липня 2014 року ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється від оплати наданих юридичних послуг, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1 405,67 доларів США та судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що розірвання ОСОБА_2 договору про надання юридичних послуг не є відмовою від надання таких послуг та не може вважатися позитивним результатом для задоволення його вимог щодо повернення банківського вкладу і це не зумовлює обов`язку сплати гонорару у визначеному договором розмірі. Крім того, вимоги позивача про стягнення боргу у розмірі 1 402,67 доларів США є недоведеними, оскільки не містять розрахунку з яких сум він складається.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для стягнення грошової винагороди за надані юридичні послуги відповідачу, оскільки ТОВ "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга Справедливості"надавало консультації щодо повернення банківського вкладу та складало досудові вимоги, які були направлені банку телеграмами. Розірвання договору з ініціативи ОСОБА_2 фактично є відмовою від надання юридичних послуг, а тому відповідач має сплатити обумовлену договором суму грошової винагороди.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 23 липня 2014 року між ТОВ "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга Справедливості" та ОСОБА_2 укладено цивільно-правовий договір про надання юридичних послуг № 23/07-14, відповідно до умов якого замовник доручає, а юридична фірма бере на себе обов`язок надавати замовнику юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному договором, які полягають в представництві інтересів замовника щодо стягнення заборгованості з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" за договором банківського вкладу на вимогу "Для виплат" № НОМЕР_1 від 28 травня 2014 року; за договором банківського вкладу на вимогу "Для виплат" № НОМЕР_2 від 28 травня 2014 року; за договором про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 13 від 2 липня 2013 року.

9 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга Справедливості" із заявою про дострокове розірвання договору про надання юридичних послуг.

В цей же день між сторонами укладено угоду про дострокове припинення дії договору про надання юридичних послуг № 023/07-14 від 23 липня 2014 року, відповідно до умов якої, згідно з пунктом 9.2 договору ОСОБА_2 відмовився від юридичних послуг з моменту набуття чинності цією угодою і розриває договір про надання юридичних послуг та бажає здійснювати захист своїх прав самостійно.

25 вересня 2017 року ТОВ "Перша всеукраїнська незалежна адвокатська компанія "Ліга Справедливості" відступило право вимоги за Договором № 23/07-14 від 23 липня 2014 року ОСОБА_1

За договором про надання послуг виконавець зобов`язаний надати послугу, а замовник - оплатити її.

За змістом статей 632, 903 ЦК України ціна договору (плата за договором) - це форма грошового визначення вартості наданих послуг. Оплата виконавцю послуги здійснюється за виконання ним договірного обов`язку з її надання.

Відповідно до положень статі 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу ІІІ Книги п`ятої цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

З урахуванням положень частин 1 та 2 статі 202, частини 1 статі 203, частини 1 статі 628 ЦК України зміст двостороннього договору як правочину становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ці умови не можуть суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В аспекті цивільно-правових зобов`язань виконавця, предметом договору про надання юридичних послуг є вчинення певної дії або здійснення певної діяльності в інтересах другої сторони (клієнта).

Договірна природа правовідносин, що виникли між сторонами, та необхідність вирішення в судовому порядку спору між ними з приводу виконання цього договору об`єктивно зумовлюють необхідність аналізу його положень.

Так, відповідно до підпункту "г)" пункту 3.1 договору замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги юридичної фірми та дозволяє на розсуд юридичної фірми зробити до десяти юридичних послуг, визначених у тарифах з відстрочкою платежу.

Відповідно до пункту 4.1. договору оплата послуг по даному договору здійснюється відповідно до тарифів на надання юридичних абонентських послуг (додаток № 1 до договору).

Згідно з пунктом 4.2. договору оплата послуг юридичної фірми здійснюється замовником за попередньою оплатою в розмірі 100 % передоплати. У випадку здійснення юридичною фірмою відстрочки платежу до 3-х днів і виконання послуг без оплати, оплата має бути здійснена не пізніше 3-х днів після фактичного виконання робіт, навіть без підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до додатку № 1 до договору винагорода за позитивний результат складає 3 (три) відсотки від реально стягнутої суми, яка має бути сплачена (зарахована на розрахунковий рахунок товариства) протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав замовником від боржника. У разі прострочення виплати товариству винагороди за позитивний результат, замовник сплачує пеню у розмірі 1% від суми винагороди за кожен день прострочення. У випадку відмови від юридичних послуг товариства, підписання мирової угоди між замовником та боржником, відмови від позову у суді вважається, що товариством виконано замовлення повністю та отримано позитивний результат.

Розриваючи договір про надання юридичних послуг, ОСОБА_2 фактично відмовився від їх надання, що відповідно до додатку № 1 до договору № 023/07-14 від 23 липня 2014 року зумовлює у нього виникнення обов`язку щодо сплати 3 (трьох) відсотків від реально стягнутої суми заборгованості з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" за договорами банківських вкладів.

Ураховуючи зазначене, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача у зв`язку з відсутність позитивного результату та розірванням договору про надання юридичних послуг є помилковим.

Разом з тим, колегіє суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог в частині стягнення 1 402,67 доларів США.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статі 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Проте, позивачем не подано до суду докази, які б підтверджували, що ОСОБА_2 були повернуті кошти за договорами депозиту, а тому судом не встановлено з якої суми позивач вирахував три відсотки та просить стягнути їх частину в розмірі 1 402,67 доларів США.

За таких обставин суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову за недоведеністю тих обставин, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статі 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, ухваливши по суті правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Тому мотивувальну частину рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року необхідно змінити з урахуванням висновків, сформульованих у цій постанові.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року змінити у мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови; в іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 2 вересня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: А.М. Андрієнко

О.В. Шахова