Справа № 419/1643/19
Провадження № 2-о/419/178/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря Московченко О.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності документу, заінтересована особа: Новоохтирська сільська рада Новоайдарського району Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

До Новоайдарського районного суду Луганської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності документу, заінтересована особа: Новоохтирська сільська рада Новоайдарського району Луганської області.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке він заповідав ОСОБА_1 . За заповітом ОСОБА_2 від 03.07.2018 року усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті йому належало і на що він за законом мав право заповідається - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Первомайський Харківської області. Зазначений факт підтверджується самим заповітом та рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.07.2018 року по справі №419/3248/18, яке набрало законної сили.

При зверненні до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М., під час ознайомлення у нотаріуса виникли сумніви щодо належності померлому сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Новоайдарською районною державною адміністрацією 27.01.1997 року, оскільки у свідоцтві про смерть від 09.07.2018 року прізвище померлого діда зазначено як « ОСОБА_3 », а в сертифікаті на право на земельну частку (пай) прізвище померлого зазначене як «Травін».

Встановлення факту належності документу необхідне ОСОБА_1 для оформлення спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим заявник вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявник не з`явився, згідно поданої заяви просив суд розглядати справу без його участі, заяву просив задовольнити (а.с.25).

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с.26)

З огляду на неявку учасників процесу в судове засідання, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

За результатами дослідження матеріалів справи, оцінивши належність і достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч .1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом встановлено, що відповідно до копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 27.01.1997 року на підставі рішення Новоайдарської районної державної адміністрації від 25.12.1996 року № 449 члену колективного сільськогосподарського підприємства «Червоне село» с. Новоохтирка Новоайдарського району Луганської області Травіну ОСОБА_4 (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 прізвище, ім`я по батькові померлого зазначене як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Відповідно до копії заповіту від 03.07.2018 року прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця зазначено як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Як зазначив заявник в своїй заяві, встановлення даного факту необхідно для оформлення спадку.

Факт належності вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 саме ОСОБА_2 підтверджується: співпадінням ім`я та по батькові, які вказані в паспорті, свідоцтві про смерть та заповіті ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З поданої заяви та доданих до неї документів вбачається, що звернення заявника до суду викликане з мотивів встановлення юридичного факту, що в подальшому тягне юридичні наслідки, тобто судом встановлено, що факт, який просить встановити ОСОБА_1 , породжує юридичні наслідки для заявника, а відтак підлягає встановленню у порядку визначеному ст. ст. 315 ЦПК України.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності документу, заінтересована особа: Новоохтирська сільська рада Новоайдарського району Луганської області- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , члена КСП «Червоне село» с. Новоахтирка Новоайдарського району луганської області, виданого 27.01.1997 року на підставі рішення Новоайдарської районної державної адміністрації від 25.12.1996 року № 449 на ім`я ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Б. Мартинюк