Ухвала

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 205/5394/17

провадження № 61-833ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В., за заявою ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої АллиМихайлівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Євровал», ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталія Анатоліївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна, скасування державної реєстрації та поновлення реєстраційного запису про право власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А. М., товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Євровал», ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Н. А., про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна, скасування державної реєстрації та поновлення реєстраційного запису про право власності на нерухоме майно.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОВАЛ» 20 жовтня 2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А. М., реєстровий номер 999. Витребувано квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_5, та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_5 і ОСОБА_7, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2018 року.

У грудні 2018 року ОСОБА_5 через представника ОСОБА_9 подала до апеляційного суду заяву, в якій просила забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено. Заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 до набрання рішенням законної сили.

Ухвала суду мотивована тим, що 24 жовтня 2018 року ОСОБА_4 зареєструвала за собою право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2018 року. Оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, забезпечення позову є обґрунтованим та існують підстави для застосування заходів забезпечення позову, невжиття яких може призвести до неможливості чи утруднення виконання можливого рішення у цій справі.

29 грудня 2018 року ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року, в якій просить ухвалу суду апеляційної інстанції про вжиття заходів забезпечення позову скасувати. При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що всупереч пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», в якому зазначено, що суд обов'язково повинен переконатися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд апеляційної інстанції необґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову, оскільки належних та допустимих доказів щодо ускладнення виконання можливого рішення надано не було.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права (статті 149 ЦПК України) є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Євровал», ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталія Анатоліївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна, скасування державної реєстрації та поновлення реєстраційного запису про право власності на нерухоме майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В. І. Журавель