___________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/908/19
УХВАЛА

16.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Кириковій О.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кобзар Олександр Юрійович, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_3 , про скасування свідоцтва про право власності, скасування витягу про державну реєстрацію права власності, визнання незаконним і скасування технічного паспорту, виселення,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кобзар Олександр Юрійович, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про скасування свідоцтва про право власності, скасування витягу про державну реєстрацію права власності, визнання незаконним і скасування технічного паспорту, виселення.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2017 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання.

05 січня 2018 року ОСОБА_1 надав до суду уточнену позовну заяву до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кобзар Олександр Юрійович, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_3 , про скасування свідоцтва про право власності, скасування витягу про державну реєстрацію права власності, визнання незаконним і скасування технічного паспорту, виселення, в якій просить суд:

- скасувати свідоцтво зареєстроване в електронному реєстрі про право власності від 28.12.2009 року на ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеса справа № 2-7197/2009 року від 04.12.2009 року на садовий будинок площею 276,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та яке було ухвалою від 20.11.2013 року апеляційного суду Одеської області скасовано;

- скасувати витяг 24942393 від 28.12.2009 року реєстраційний номер: 11167249 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м Одеса, справа №2-7197/2009 від 04.12.2009 на садовий будинок, площею 276,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису: 1222 в книзі: 18с-30;

- скасувати витяг 24942845 від 28.12.2009 року реєстраційний номер: 11167249 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 ;

- скасувати витяг 24621138 від 30.11.2009 року реєстраційний номер: 11167249 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 договір дарування від 22.02.2003 на садовий будинок площею 276,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису: 1222 в книзі: 18с-30;

- визнати незаконним і скасувати технічний паспорт виданий ОСОБА_1 на садовий будинок загальною площею 276,1 кв.м, житлова площа 94.4 кв.м. від 25.11.2009 року.

- скасувати рішення державного реєстратора державної реєстрації; підстава: заочне рішення, від 04.12.2009 року номер: 2-7197/2009, видавник: Київський районний суд в м. Одесі, ухвала суду, серія та номер: 22-ц/785/7379/13, виданий 20.11.2013, видавник: Апеляційний суд Одеської області, відомості внесено до реєстру: 06.10.2016 09:52:41, ОСОБА_4 , Державне підприємство «Центр обслуговування громадян», Одеська обл., індексний номер рішення: 31608702;

- скасувати відкритий розділ про об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, садовий будинок, загальною площею 276,1 кв.м., житловою площею 94,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 , номер об`єкта в РПВН: 11167249;

- висилити невідомих осіб з садового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

22 січня 2018 року судом було ухвалено прийняти вказану уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 03 квітня 2018 року клопотання представника третьої особи Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кобзар Олександр Юрійович, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_3 , про скасування свідоцтва про право власності, скасування витягу про державну реєстрацію права власності, визнання незаконним і скасування технічного паспорту, виселення залишено без задоволення.

Так, у підготовчому судовому засіданні призначеному на 28.08.2019 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 заявила клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з чим підготовче судове засідання було відкладено на 08 жовтня 2019 року о 10 годині 00 хвилин, про що представник позивача була сповіщена, що підтверджується довідковим листом від 28.08.2019 року.

У підготовче судове засідання призначене на 08.10.2019 року позивач та його представник не з`явились, однак 08.10.2019 року на електронну скриньку суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, у зв`язку з відрядженням до міста Києва, без надання відповідних доказів на підтвердження цих пояснень.

У зв`язку з чим, судом було відкладено підготовче судове засідання на 13 листопада 2019 року о 09 годині 00 хвилин.

У підготовче судове засідання призначене на 13.11.2019 року позивач та його представник не з`явились, однак 13.11.2019 року на електронну скриньку суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, у зв`язку з неможливістю прибути до суду через погане самопочуття, без надання відповідних доказів на підтвердження викладених підстав.

На підставі викладеного, судом було відкладено підготовче судове засідання на 16.12.2019 року о 10 годині 30 хвилин.

У підготовче судове засідання призначене на 16.12.2019 року позивач та його представник не з`явились, про дату, час і місце проведення якого позивач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Щодо клопотань позивача про відкладення судових засідань, суд зазначає, що судом не приймаються викладені позивачем причини неявки, як поважні, оскільки позивачем в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, не надано до суду жодних доказів на підтвердження викладених причин поважності неявки до судових засідань.

На підставі вищевикладеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судових засідань, тричі підряд, тобто повторно не з`явився до судового засідання без поважних причин, не повідомивши суд про причини неявки, не надавши заяви про розгляд справи за його відсутності.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

З урахуванням вищевикладеного, суд звертає увагу, що позивач будучи обізнаним про дату, час і місце проведення судових засідань, повторно не з`явився без повідомлення суд про причини такої неявки, з урахуванням того, що провадження в цій справі ініційовано саме за позовом позивача, що свідчить про дві обставини: втрату інтересу до підтримання свого позову, або навпаки про зловживання процесуальними правами.

Одночасно суд зазначає, що втрата інтересу позивача від позову підтверджується поданою 06.06.2019 року до суду заявою про повернення позовної заяви, разом з доданими до неї доками, яка не підлягала розгляду, з урахуванням того, що відкликання позовної заяви можливе лише до відкриття провадження по справі у відповідності до п.3 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд також зазначає, що Верховний Суд в постанові від 22.05.2019 року по справі №310/12817/13, також дійшов висновку, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Отже ЦПК України не передбачає обмежень щодо не можливості залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з неявкою позивача у судові засідання під час підготовчого провадження по справі.

Під час вирішення питання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою, судом також враховується, що відповідно до п.3 ч.1 ст.157 ЦПК України, суд залишає позовну заяву без розгляду,у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд враховує складність справи, стадію розгляду, готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій позивача, який не з`явився, за наслідком чого вважає за неможливе здійснювати розгляд справи за відсутності позивача.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивач повторно не з`явився в судове засідання про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином; не повідомивши суд про причини неявки; заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило; у відповідності до норм Цивільного Процесуального Кодексу України, Конвенції та практики Європейського суду, суд дійшов висновку та вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кобзар Олександр Юрійович, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_3 , про скасування свідоцтва про право власності, скасування витягу про державну реєстрацію права власності, визнання незаконним і скасування технічного паспорту, виселення, підлягає залишенню без розгляду.

Також дії суду не порушують права позивача, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, залишення позову без розгляду не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійсненим перепонам для руху справи створюваними недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти такім діям є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції, а також оскільки залишення позову без розгляду, не перешкоджає позивачеві для повторного звернення до суду з таким позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду.

Керуючись ст. п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кобзар Олександр Юрійович, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_3 , про скасування свідоцтва про право власності, скасування витягу про державну реєстрацію права власності, визнання незаконним і скасування технічного паспорту, виселення залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 16 грудня 2019 року.

Головуючий Калініченко Л. В.