ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6199/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Москаленко А.П.,

перекладач - Рожков О.Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув в підготовчому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

03.06.2019 ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - сина ОСОБА_5 , з матір`ю.

18.06.2019 суд постановив ухвалу про залишення позову без руху з підстав недодержання вимог ст. 177 ЦПК України.

05.08.2019 позивач на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху подала позовну заяву у новій редакції, згідно якої заявила вимоги про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 євро від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

Позов обґрунтований такими обставинами. 14.03.2015 ОСОБА_1 та громадянин Італійської Республіки ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 395. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_5 . Протягом останніх років сімейне життя сторін поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між сторонами втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, відсутні спільні інтереси, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. У них постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставав їх син, що негативно впливає на його психічний стан. У зв`язку з викладеним подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження неможливе і суперечитиме інтересам позивача та сина сторін. Після розірвання шлюбу син повинен проживати з позивачем, яка спроможна забезпечити його усім необхідним та створити належні соціально-побутові умови проживання та виховання. Водночас відповідач досить часто виїжджає за кордон на тривалий час, а його робота передбачає повну зайнятість, що унеможливлює його присутність протягом дня поряд з сином, зокрема під час його хвороби та канікул. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте він не бере участі в утриманні дитини. Матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Ухвалою від 29.08.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 10.12.2019.

В підготовчому засіданні позивач відмовилась від вимоги про визначення місця проживання дитини, інші вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач заявив про повне і безумовне визнання вимог про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів у заявленому розмірі, що відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України дає суду підстави ухвалити рішення в підготовчому засіданні.

За приписом частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання.

Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає - за погодженням сторін їх малолітній син ОСОБА_5 буде проживати з матір`ю, а батько зможе регулярно підтримувати з ним особисті стосунки і прямі контакти та погоджується надавати кошти на утримання дитини в розмірі 1 000 євро.

Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства.

Так, за нормою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України).

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України).

За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (статті 180 Сімейного кодексу України).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України).

За приписом частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

З огляду на результат розгляду справи та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогу про розірвання шлюбу, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, а тому за цю вимогу суд стягує з відповідача 50 відсотків судового збору в дохід держави. Розмір судового збору, який повинен сплатити відповідач в дохід держави, визначається за правилами статті 176 ЦПК України як сукупність всіх виплат за шість місяців у гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату ухвалення рішення (2 623,50 грн. за 100 євро).

Керуючись статтями 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14 березня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 395, між громадянином Італійської Республіки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча) євро, щомісячно, починаючи з 03 червня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384 гривні 20 копійок.

Повернути ОСОБА_1 Ѕ частину судового збору, що становить 384 гривні 20 копійок, сплаченого згідно квитанції № 6 від 03.06.2019; банк платника: АТ «УкрСиббанк», відділення № 927; отримувач: УДКСУ у Дарницькому районі м. Києва; код отримувача: 38021179; банк отримувача: Казначейство України; код банку отримувача: 899998.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 787 гривень 05 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; громадянин Італійської Республіки, рнокпп відсутній.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя:

Повне рішення складене 10.12.2019.