Справа №: 398/1711/19
провадження №: 2/398/1243/19
"16" грудня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,
представника позивача адвоката Руссу Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовує тим, що є власником зазначеного будинку. Відповідач є її сином, зареєстрований в даному будинку, але не проживає в ньому більше 20 років, а проживає в м. Олександрії за іншою адресою, будинком не користується.
Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подала та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Руссу Н.О. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідачем у справі є син позивача, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте тривалий час не проживає за місцем реєстрації. Крім того, зазначила, що після укладення шлюбу позивач мала прізвище ОСОБА_3 . ОСОБА_4 подальшому шлюб було розірвано та позивач уклала новий шлюб, після чого змінила прізвище з ОСОБА_3 на Кучумову.
Заслухавши вступне слово представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченими договорами дарування від 14 червня 1972 року та 28 серпня 1980 року.
Відповідно до довідки УДМС України в Кіровоградській області та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої квартальним комітетом №14 Олександрійської міської ради від 04 травня 2019 року № АДРЕСА_2 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані власник ОСОБА_1 та її сини ОСОБА_5 і ОСОБА_2 .
Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Наведене свідчить, що задоволення позову про позбавлення особи права користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання понад встановлений законодавством термін.
Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16.
Відповідно до довідки квартального комітету №14 Олександрійської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04 травня 2019 року №71 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає.
Згідно з актом, складеним 17 жовтня 2019 року квартальним комітетом №14 Олександрійської міської ради за участю сусідів встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає.
З довідки квартального комітету №31 Олександрійської міської ради від 18 квітня 2019 року №68 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 більше двадцяти років фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача. Будинок належить ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_7 її син. ОСОБА_8 давно не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У позивача п`ятеро дітей, у кожного свій будинок, відповідач проживає у своєму будинку та не приїжджає до позивача. В будинку на даний момент проживає позивач та її син ОСОБА_9 , який доглядає за нею.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача. Знає відповідача як сина позивача. За адресою АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_11 (другий син позивача) з дружиною і дитиною, а також ОСОБА_1 . По сусідству з позивачем свідок проживає років десять, і за цей період ОСОБА_2 ні разу не бачив.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратив право користування житлом будинком АДРЕСА_1
На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала.
На підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 265, 268, 280 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Судові витрати залишити по фактично понесеним
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 17 грудня 2019 року.
Суддя О.В. Авраменко