Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2670/19
Провадження №: 2/332/1410/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Безбородько І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радгоспу ім. К. Маркса, треті особи: Глибоцька державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, приватний нотаріус Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Студенцова Олена Олександрівна про зняття обтяжень з нерухомого майна, -
ОСОБА_1 звернулась до суду із уточненим позовом (а.с51-54) до Радгоспу ім. К. Маркса, треті особи: Глибоцька державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, приватний нотаріус Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Студенцова Олена Олександрівна про зняття обтяжень з нерухомого майна, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,) яка була бабусею позивачки. Після її смерті відкрилась спадщина та встановлений законом строк на прийняття спадщини позивачка звернулись до приватного нотаріуса Студенцової О.О. із заявою про її прийняття, але їй було відмовлено, у зв`язку з тим що нотаріусу не були надані документи відповідно до п.п 4.1 та п.п 4.2 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме: докази її родинних зв`язків з померлою бабусею ОСОБА_2 . На підставі ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» позивачка оскаржила цю відмову у Заводському районному суді м. Запоріжжя. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2017р. справа №332/1967/17, були встановлені факти родинних відносин з бабусею ОСОБА_2 . ОСОБА_1 надала рішення приватному нотаріусу Студенцовій О.О., та була заведена спадкова справа №01/2017, після чого вона повинна була отримати свідоцтво про право на спадщину. До складу спадкового майна входить: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Але під час підготовки до видачі вищевказаних свідоцтв, нотаріусом підчас перевірки відсутності обтяжень, заборон, арештів за даними відповідних державних реєстрів, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було виявлено заборону, обтяження на невизначене майно, окреме майно належного ОСОБА_2 . Згідно відповідей на запити до Державного нотаріального архіву Чернівецької обл. та Державного нотаріального архіву Чернівецької обл. не було надано ніякої інформації про те чи мала бабуся Позивача ОСОБА_2 відношення до цієї заборони. ОСОБА_2 до радгоспу ім. К. Маркса Чернівецької області ні якого відношення не мала, ніколи в ньому не була та не працювала. Все своє життя вона прожила в м. Запоріжжя, та працювала на одному підприємстві. Згідно довідки, яка надана на запит адвоката, ОСОБА_2 працювала у Всесоюзному науково-дослідному і проектному інституті титану (на теперішній час ПАТ «ІНСТИТУТ ТИТАНУ») з 29.01.1973р. по 22.04.2014р. Була звільнена у зв`язку з виходом на пенсію.
Ця заборона, яка не належить бабусі позивача ОСОБА_2 , перешкоджає конституційному праву позивача успадкувати належне їй майно, тому на підставі вищевикладеного позивач просить суд, скасувати заборону відчуження всього нерухомого майна, належного ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна запис про обтяження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов суду не надав.
Треті особи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,) , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.8)
Після її смерті відкрилась спадщина та встановлений законом строк на прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулись до приватного нотаріуса Студенцової О.О. із заявою про її прийняття, але їй було відмовлено, в зв`язку з тим що нотаріусу не були надані документи відповідно до п.п 4.1 та пп 4.2 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме: докази її родинних зв`язків з померлою бабусею ОСОБА_2 .
На підставі ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» позивачка оскаржила цю відмову у Заводському районному суді м. Запоріжжя. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2017р. справа №332/1967/17, були встановлені факти родинних відносин з бабусею ОСОБА_2 (а.с.10).
ОСОБА_1 надала рішення приватному нотаріусу Студенцовій О.О., та була заведена спадкова справа №01/2017, після чого вона повинна була отримати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.
Згідно з підпунктом 4.15. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до положень підпункту 4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.
Згідно з підпунктом 4.17. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчим органом, видача свідоцтва про право на спадщину затримується що зняття арешту.
До складу спадкового майна входить: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Але під час підготовки до видачі вищевказаних свідоцтв, нотаріусом підчас перевірки відсутності обтяжень, заборон, арештів за даними відповідних державних реєстрів, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було виявлено заборону, обтяження на невизначене майно, окреме майно належного ОСОБА_2 , а тому позивач не може через зазначений арешт оформити право власності в порядку спадкування.(а.с.6-7).
Для того, щоб ідентифікувати цю заборону та визначити чи має вона відношення до бабусі позивачки, ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Студенцовою О.О. були зроблені наступні запити: №201/02-14 від 09.04.2018р. до Глибоцької державної нотаріальної контори; №708/02-14 від 27.11.2018р. до Державного нотаріального архіву Чернівецької обл.; №709/02-14 від 27.11.2018р. до Державного нотаріального архіву Чернівецької обл. (а.с.11-13).
Згідно відповідей на запити до Державного нотаріального архіву Чернівецької обл. та Державного нотаріального архіву Чернівецької обл., не було надано ніякої інформації про те чи мала бабуся позивача ОСОБА_2 відношення до цієї заборони (а.с. 14-16).
ОСОБА_2 до радгоспу ім. К. Маркса Чернівецької області ні якого відношення не мала, ніколи в ньому не була та не працювала. Все своє життя вона прожила в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією домової книги (а.с.18-21) , та працювала на одному підприємстві. Згідно довідки, яка надана на запит адвоката, ОСОБА_2 працювала у Всесоюзному науково-дослідному і проектному інституті титану (на теперішній час ПАТ «ІНСТИТУТ ТИТАНУ») з 29.01.1973р. по 22.04.2014р. Була звільнена у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.17).
За змістом ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Крім того, як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Аналогічна позиція щодо належних відповідачів при розгляді позовів про зняття арешту (боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт) викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» в п. 16.
На час розгляду справи відповідачем не надано будь-яких даних, з урахуванням яких можливо було б дійти висновку про врегулювання спору між сторонами. Крім того, матеріали справи не містять даних про наявність підстав в подальшому застосуванні арешту, накладеного на майно ОСОБА_2
А тому позивач, як спадкоємиця, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, можуть вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні ними права користування, розпорядження майном, яке фактично їм належить. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.
Судом встановлено, що на даний час виконавче провадження та будь-які дії відносно спадкового майна не провадяться.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Крім того, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази наявності обставин, які перешкоджають їй реалізації права власності на майно. Отже, виходячи з відсутності доводів відповідача та посилань на обставини, які б перешкоджали скасуванню арешту майна, зазначеного у позові, суд, оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, вважає їх достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про те, що арешт, який був накладений державним виконавцем на майно позивача обмежує та порушує його право власності.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для подальшого обтяження майна, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, шляхом зняття арешту та заборони відчуження спадкового майна, належного ОСОБА_2 .
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 10-13, 77-80, 263-265,280-284, 288 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Радгоспу ім. К. Маркса, треті особи: Глибоцька державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, приватний нотаріус Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Студенцова Олена Олександрівна про зняття обтяжень з нерухомого майна задовольнити у повному обсязі.
Скасувати заборону відчуження всього нерухомого майна, належного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна запис про обтяження:
«Тип обтяження: заборона (архівний запис).
Реєстраційний номер обтяження: 6806532.
Зареєстровано: 18.03.2008 14:37:09 за №6806532 реєстратором: Глибоцька нотаріальна контора Чернівецької обл.
Підстава обтяження: повідомлення, б/н 04.07.1980 радгосп ім. К. Маркса, за реєстром.
Об`єкт обтяження: невизначене майно, окреме майно.
Власник: ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Н.В.Марченко