Постанова

Іменем України

03 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 555/393/16-ц

провадження № 61-7622 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник позивачів - ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представник відповідачів - ОСОБА_6 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 13 березня 2019 року у складі судді

Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом доОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, в якому просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_2 право власності на 13/36 частини вказаної квартири.

У квітні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали зустрічний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якому просили визнати за кожним з них право власності

на 1/3 частини спірної квартири.

У квітні 2016 року сторони подали до суду заяву про визнання мирової угоди.

Відповідно до заяви про визнання мирової угоди сторони просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини, за ОСОБА_2 право власності на 5/12 частини, за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частини, за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частини квартири

АДРЕСА_1 . Провадження у справі просили закрити.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2016 року визнано мирову угоду у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно

За ОСОБА_1 визнано право власності на 1/4 частини квартири

АДРЕСА_1 .

За ОСОБА_2 визнано право власності на 5/12 частини квартири

АДРЕСА_1 .

За ОСОБА_4 визнано право власності на 1/6 частини квартири

АДРЕСА_1 .

За ОСОБА_5 визнано право власності на 1/6 частини квартири

АДРЕСА_1 .

Провадження у справі закрито.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що мирова угода не порушувала права та інтереси третіх осіб, відповідала вимогам діючого законодавства, а тому підлягала затвердженню судом.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 13 березня 2019 року

у задоволенні заяви ОСОБА_5 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Березнівського районного суду Рівненської області

від 27 квітня 2016 року відмовлено.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області

від 27 квітня 2016 року відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, зазначені в поданій

ОСОБА_5 заяві, були неповажними та ідентичними тим підставам та доводам, що були наведені в попередньому клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження, та вже були визнані ухвалою апеляційного суду від 26 лютого 2019 року неповажними.

Крім того, апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, що в силу положень частини другої статті 358 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду,

ОСОБА_5 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Рівненського апеляційного суду

від 13 березня 2019 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 17 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 555/393/16-ц із Березнівського районного суду Рівненської області.

У травні 2019 року справа передана до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_5 мирову угоду не підписувала та жодного разу не була присутня в судовому засіданні у даній справі. Угода про надання правової допомоги була підписана з адвокатом її матір`ю без необхідних та не повноважень.

Зазначає, що відмова у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою порушує її право на судовий захист.

Відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції, до суду не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати

або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2016 року визнано мирову угоду у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Провадження у справі закрито.

У лютому 2019 року ОСОБА_5 подала до суду апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без руху, підстави для поновлення строку апеляційного оскарження визначені судом неповажними. Заявнику надано десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для подання заяви для поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції із зазначенням підстав для його поновлення та надання відповідних доказів.

06 березня 2019 року ОСОБА_5 подала заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій, в обґрунтування інших підстав для поновлення строку, зазначала, що мирову угоду вона не підписувала, жодного разу не була присутня в судовому засіданні, зокрема, і в день визнання мирової угоди, договір з адвокатом про надання правової допомоги не укладала, судового рішення не отримувала. Договір з адвокатом та мирову угоду від її імені підписувала матір - ОСОБА_4 , про що заявник дізналася лише 04 березня 2019 року.

Розглянувши вказану заяву, апеляційний суд визнав підстави, зазначені заявником у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, неповажними, оскільки доводи даної заяви були ідентичними тим доводам, що були наведені в первісному клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження, які були визнані неповажними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, суддя апеляційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

ЦПК Українине містить вичерпного переліку підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпроголошено право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

Крім того, згідно з частиною другою статті 358 ЦПК Українинезалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Встановлено, що 15 березня 2016 року між ОСОБА_5 та адвокатом Захарчуком М. І. було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого останній мав право представляти інтереси ОСОБА_5 у Березнівському районному суді Рівненської області (а. с. 111). Цей договір недійсним не визнано, а згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Встановлено, що ОСОБА_6 був присутній у судовому засіданні, яке відбулося 27 квітня 2016 року. Копію оскаржуваного судового рішення він отримав 27 квітня 2016 року, що підтверджується розпискою, долученою до матеріалів справи (а. с. 119), а тому ОСОБА_5 знала про наявність оскаржуваної ухвали. З апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції вона вперше звернулася до суду в лютому 2019 року.

Виникнення обставин непереборної сили судом апеляційної інстанції не встановлено.

Отже, доводи наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського апеляційного суду від 13 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова