КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц-вп/824/65/2019
У Х В А Л А

29 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кашперської Т.Ц., розглянувши питання про визначення місцевого загального суду м. Києва для забезпечення розгляду позовної заяви Компанії «Стіхтінг Адміністратікантоор НЕМС» (Stitching Administratiekantoor NEMS) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання основного договору міни майна (активів або основних коштів), договору дарування нерухомого майна, угоди про відступні до основного договору міни майна недійсними, -

в с т а н о в и в :

24 січня 2019 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали позовної заяви Компанії «Стіхтінг Адміністратікантоор НЕМС» (Stitching Administratiekantoor NEMS) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання основного договору міни майна (активів або основних коштів), Договору дарування нерухомого майна, Угоди про відступні до основного договору міни майна недійсними та клопотання про визначення місцевого загального суду м. Києва для забезпечення розгляду даної позовної заяви.

В клопотанні представник позивача посилався на те, що місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1, у зв'язку із чим справа підсудна Гагарінському районному суду м. Севастополя, а тому підсудність даної справи має бути визначена місцевому загальному суду м. Києва на підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, та забезпечення розгляду цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя - місцевим загальним судам міста Києва, що визначаються Апеляційним судом м. Києва.

Указом Президента від 29 грудня 2017 року №452/2017 ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область та місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві. Початком роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року. Повноваження Київського апеляційного суду поширюються на територію міста Києва. За таких умов до компетенції вказаного суду належить вирішення питання визначення підсудності у справах підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Вирішуючи питання про визначення суду для забезпечення розгляду позовної заяви, суд виходить із наступного.

З позовної заяви вбачається, що Компанія «Стіхтінг Адміністратікантоор НЕМС» просить визнати недійсними договори, що були укладені між відповідачами по справі у м. Москві згідно норм законодавства Російської Федерації, а саме: договір міни майна (активів або основних коштів), договір дарування нерухомого майна, угоду про відступні до основного договору міни майна, предметом яких в тому числі є об'єкт нерухомого майна - домоволодіння, розташоване за адресою: Московська область, Наро-Фомінський район, село Акіньшино, вул. Європейська, 17.

Зі змісту договорів, копії яких є в матеріалах позовної заяви, вбачається, що даний об'єкт нерухомого майна розташований на території Російської Федерації.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Разом із тим, статтею 42 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що захист права власності та інших речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до права держави, у якій це майно знаходиться. Захист права власності та інших речових прав, які підлягають державній реєстрації в Україні, здійснюється відповідно до права України.

Крім того, статтями 20, 38 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, встановлено, що по позовах на право власності й інших речових прав на нерухоме майно виключно компетентні суди за місцем перебування майна. Право власності на нерухоме майно визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться нерухоме майно. Питання про те, яке майно є нерухомим, вирішується відповідно до законодавства країни, на території якої знаходиться це майно.

Пунктами 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК України в редакції станом на день ухвалення постанови) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України в редакції станом на день ухвалення постанови). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки предметом спору є нерухоме майно, що знаходиться на території Російської Федерації, правові підстави підсудності справи Гагарінському районному суду м. Севастополя відсутні.

З огляду на вищевикладене правові підстави для визначення місцевого загального суду м. Києва для забезпечення розгляду позовної заяви у даній справі відсутні.

Керуючись статтею 3, 23, 30, 497 ЦПК України, ст. ст. 42, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» ст. ст. 20, 38 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання Компанії «Стіхтінг Адміністратікантоор НЕМС» про визначення місцевого загального суду м. Києва для забезпечення розгляду позовної заяви до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання основного договору міни майна (активів або основних коштів), договору дарування нерухомого майна, угоди про відступні до основного договору міни майна недійсними - відмовити.

Матеріали позовної заяви разом з додатками повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Т.Ц. Кашперська