Справа № 2-2592/11
Провадження № 4-с/405/48/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Тюпі Ю.В.,

за участю державного виконавця

Кіровоградського районного відділу державної

виконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області Урсаленко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, інші учасники виконавчого провадження: боржник ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 в порядку Розділу VII ЦПК України звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Кіровоградського районного відділу державноївиконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області Урсаленко Ю.В. від 26.11.2018 року у виконавчому провадженні №35500082 про повернення виконавчого листа стягувачу, зазначивши на обґрунтування скарги, що рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14.12.2011 року, яке набрало законної сили 26.12.2011 року, задоволено його (заявника) позов до ОСОБА_2 та стягнуто з останнього на його (заявника) користь заборгованість за договором позики в розмірі 1 272 292 грн. 52 коп., та судові витрати по справі в розмірі 1 840 грн. 48 коп. на виконання зазначеного рішення йому (заявнику) Ленінським районним судом м.Кіровограда 16.01.2012 року було видано виконавчий лист, який в подальшому ним було пред`явлено до виконання та за яким було відкрито виконавче провадження №35500082, яке до грудня 2018 року знаходилося в Кіровоградському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області. Вказав, що 05.12.2018 року ним (заявником) безпосередньо від державного виконавця Кіровоградського районного відділу державноївиконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області Урсаленко Ю.В. отримано на руки копію постанови від 26.11.2018 року про повернення виконавчого листа стягувачу.

З зазначеною постановою державного виконавця він (заявник) не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, як вбачається з тексту зазначеної постанови від 26.11.2018 року, вона винесена з посиланням на п.2 ч.1 ст.37 закону України «Про виконавче провадження» через те, що у боржника не виявлено іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, а вжиті заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, разом з тим, таке твердження державного виконавця не відповідає дійсності, оскільки, насправді, в ході даного виконавчого провадження достеменно встановлено наявність у боржника на праві приватної власності низки об`єктів нерухомого майна, включаючи нежитлову будівлю з господарськими прибудовами за адресою: АДРЕСА_1 , а також щонайменше дві квартири у м.Донецьку за адресами: АДРЕСА_2 91/3 частка), що свідчить про те, що у боржника існує належне йому майно, на яке може бути звернено стягнення, чого державним виконавцем зроблено не було та передчасно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Заявник ОСОБА_1 , інший учасник виконавчого провадження ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, судом повідомлялися належним чином про час та місце судового розгляду справи, заяви, клопотання, заперечення на адресу суду не надходили.

Державний виконавець Кіровоградського районного відділу державноївиконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області Урсаленко Ю.В. просила відмовити заявнику ОСОБА_1 в задоволенні скарги. На обґрунтування заперечень зазначила, що за виконавчим провадженням, стягувачем за яким є заявник ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» були проведені в повному обсязі виконавчі дії та у зв`язку з відсутністю у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та роз`яснено стягувачу право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання та сплатити авансовий внесок відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Щодо твердження заявника про наявність у боржника іншого майна в м.Донецьку, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під час пошуку за частковим співпадінням результат пошуку підтягує громадян України по всій її території.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджають її розгляду.

Зваживши доводи, викладені в скарзі заявника ОСОБА_1 , заслухавши пояснення державного виконавцяКіровоградського районного відділу державноївиконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області Урсаленко Ю.В., дослідивши матеріали виконавчого провадження №35500082, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Дії та рішення державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження повинні проводитися у відповідності до вимог чинного законодавства.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторонни виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано Розділом VІІ ЦПК України.

Частиною першоїстатті 447 ЦПК Українипередбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Правомірність своїх дій та рішень під час виконання судового рішення та відсутність порушення прав сторони виконавчого провадження доводить державний виконавець.

Крім того, з наданих державним виконавцемКіровоградського районного відділу державноївиконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області Урсаленко Ю.В., матеріалів виконавчого провадження №35500082, судом встановлено, що на виконанні у Кіровоградському РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області перебувало виконавче провадження №35500082 з примусового виконання виконавчого листа №2-2592 віл 16 січня 2012 року, виданого Ленінським районним судом м.Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 1 272 292 грн. 52 коп. та судові витрати по справі в розмірі 1 840 грн. 48 коп.

Зокрема, постановою державного виконавця від 05.12.2012 року було відкрито виконавче провадження (ВП №35500082) з виконання зазначеного вище виконавчого листа. Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Крім того, постановою державного виконавця від 14.01.2013 року накладено арешт на все майно, належне боржнику ОСОБА_2 в межах суми боргу.

Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12 лютого 2013 року (справа №405/641/13-ц) змінено спосіб виконання рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 1 272 292, 52 грн., а також судові витрати по справі в сумі 1 840, 48 грн. шляхом стягнення належних з ОСОБА_2 сум за рахунок його частки в майні ТОВ «ТВАРДІЦА».

21 травня 2013 року державним виконавцем проведено опис та арешт майна - нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «ТВАРДІЦА» та 24 березня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про призначення експерта суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 визначено ринкову вартість об`єкту оцінки - нежитлової будівлі з господарськими прибудовами пл.972, 7 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , що становить 1 025 502, 00 грн., на підставі чого державним виконавцем направлено заявку на реалізацію арештованого майна.

Як вбачається з протоколів про проведення електронних торгів №194085 від 31.08.2016 року, №206913 від 26.10.2016 року та №225563 від 05.01.2017 року, - торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, об`єкт торгів: нежитлове приміщення з господарськими прибудовами літ.А, А1, а, а1, загальна площа 972, 70 кв.м; літ.А 843, 00 кв.м, літ.а 12, 10 кв.м, літ.а1 7, 20 кв.м, літ.А1 226, 00 кв.м., місцезнаходження майна: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до актів переоцінки майна згідно протоколів проведення електронних торгів від 07 вересня 2016 року, від 21 листопада 2016 року проведено переоцінку описаного та арештованого майна (1 025 502, 00 грн. -20% = 820 401, 60 грн.), (1 025 502, 00 грн. 50% = 512 751 грн.).

07 лютого 2017 року на адресу стягувача ОСОБА_1 направлено повідомлення про те, що повторні електронні торги з реалізації нежитлового приміщення з господарськими прибудовами за адресою АДРЕСА_1 , - не відбулися та на підставі ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» запропоновано стягувачу за виконавчим провадженням вирішити питання про залишення за собою зазначеного нереалізованого майна, повідомивши Відділ в 10-денний строк з дня отримання даного повідомлення. Крім того, роз`яснено, що у разі відмови залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_1 залишив зазначене майно за собою.

Окрім того, судом також встановлено, що постановою про передачу виконавчого провадження від 13.03.2017 року зазначене виконавче провадження було передано на виконання до Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області у зв`язку з тим, що згідно з протоколом №225563 від 03.01.2017 року майно боржника не реалізовано у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів та згідно з виконавчим листом боржник проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Постановою державного виконавця Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області від 24.04.2017 року зазначене виконавче провадження №35500082 прийнято до провадження, під час якого встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим №:57:000:0147, загальною площею 0, 15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №085766, зареєстрований 27.01.2010 року за №34, на підставі чого виконавчий документ передано на підставі постанови державного виконавця Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області до Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області.

Постановою державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області від 04.04.2018 року прийнято до виконання виконавче провадження №35500082 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа.

Постановою державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 22.05.2018 року описано та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим №:57:000:0147, загальною площею 0, 15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ,

Постановою державного виконавця від 04.06.2018 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_4 у виконавчому провадженні з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа, яким визначено вартість оцінюваної земельної ділянки, що становить 22 380 грн., про що повідомлено сторони виконавчого провадження.

Відповідно до протоколу електронних торгів №367484 від 05.11.2018 року, останні відбулися. Продаж земельної ділянки було вчинено за 37 000 грн. та відповідно до платіжного доручення №5136 від 20 листопада 2018 року на рахунок стягувача ОСОБА_1 було перераховано 30 225, 20 грн.

Крім того, постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.11.2018 року, яка винесена державним виконавцем Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Кіровоградській області Урсаленко Ю.В., виконавчий лист №2-2592/11, виданий 16.01.2012 року Ленінським районним судом м.Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 накористь ОСОБА_1 боргу в розмірі 1 274 133 грн., - повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у боржника не виявлено іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, та вжиті виконавцем заходи, щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З огляду на викладене вище, судом відзначається, що відповідно до п.п. 6,7 Розділу ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону №1404-19, який набрав чинності 05.10.2016 року рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення, зокрема, шляхом винесення постанов у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону, який набрав чинності 05.10.2016 року передбачено повернення виконавчого документу стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Вказане рішення оформлюється постановою. Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Таким чином, дії державного виконавця по прийняттю постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна є такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 37 вказаного Закону.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Пунктом 19 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови) передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону.

Вказане вище свідчить про те, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не обмежує його (стягувача) права на виконання рішення суду, не порушує право стягувача на реалізацію права на пред`явлення (повторно) виконавчого документа на виконання в будь-який час в межах визначеного ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи заявника щодо наявності у боржника на праві приватної власності двох квартир у м.Донецьку, на які державним виконавцем не звернуто стягнення, оскільки, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під час пошуку за частковим співпадінням, результат пошуку зазначає громадян України з відповідним прізвищем « ОСОБА_5 » по всій її території, та не свідчить про належність зазначених об`єктів нерухомого майна, саме боржнику за виконавчим провадженням №35500082 ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що прийняте державним виконавцем рішення у формі постанови від 26.11.2018 року (ВП №35500082) про повернення стягувачу ОСОБА_1 виконавчого документа - виконавчого листа №2-2592/11,виданого 16.01.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», не порушує прав заявника, а отже, - є правомірним, на підставі чого суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги заявнику ОСОБА_1 , - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-260, 353, 447-451 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , інші учасники виконавчого провадження:боржник ОСОБА_2 , про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Урсаленко Ю.В. про повернення виконавчого документа - виконавчого листа №2-2592/11, виданого 16 січня 2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда стягувачу (ВП №35500082) від 26 листопада 2018 року, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова