Провадження № 2/127/4001/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради про визнання права власності на 1 /4 частину квартири в порядку спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради про визнання права власності на 1 /4 частину квартири в порядку спадщини. Позов мотивовано тим, що рішенням виконкому ВМР народних депутатів від 31.03.1994року №234 за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1 /4 частині кожному. ОСОБА_5 18.07.2000року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. 08.06.2013року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_10 . Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/ 4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 29.10.2019року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідачі в підготовчому засіданні позов визнали не заперечували щодо його задоволення.

Представник третьої особи в підготовчому засіданні при винесені рішення покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що рішенням виконкому ВМР народних депутатів від 31.03.1994року №234 за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1 /4 частині кожному.

ОСОБА_5 18.07.2000року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла.

08.06.2013року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_10 .

Статтею 1216ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_8 заповіту не складала тому спадкування повинно здійснюватися за законом.

Відповідно до ст.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_11 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу 25.02.1993року ОСОБА_11 розірвала шлюб, після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_12 .

Згідно листа Другої вінницької державної нотаріальної контори №3320/01-16 від 27.11.2019року спадкова справа щодо ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як єдиний спадкоємець першої черги за законом позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК.

Нормами ст.ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Постановою нотаріуса від 21.09.2018року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності як спадкоємцю першої черги за законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296Цивільного кодексуУкраїни є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Згідно ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке.

Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що" стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування, ст.1217ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи які є живими на час відкриття спадщини, а також, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст. 16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за ним.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 11, 15, 17, 328, 331, 384, 1217, 1218, 1261-1265, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, керуючи ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/ 4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 17.12.2019року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Вінницька міська рада, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, .

Суддя: