ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №575/218/19

Номер провадження 22-ц/816/4547/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

сторони справи:

позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова», на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 15 липня 2019 року в складі судді Савєльєвої А.І., ухваленого в смт. Велика Писарівка,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 працював у позивача в період з 21.04.2018 по 25.01.2019 року на різних посадах. Наказом від 22.05.2018 року № 901- ОС «Про особовий склад» його переведено з посади водія автотранспортних засобів на посаду завідувача складу паливно - мастильних матеріалів. В період роботи відповідача на посаді завідувача складу ПММ з ним було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.05.2018 року та отримано від нього розписку про те, що він ознайомлений з правилами роботи та зобов`язується виконувати правила прийому, збереження та видачі товарно - мастильних цінностей та коштів, а також дотримуватись порядку надання звітності. В результаті не бережливого ставлення відповідача до майна товариства, йому було завдано шкоди у вигляді нестачі 625 літрів газу, не постановлення на складський облік товариства отриманих відповідачем скетч - карт (талонів) на 3 000 літрів газу, нестачі 450 літрів бензину А-92. Зазначає, що відповідач не поставивши на облік талони на пальне їх загубив, а свої дії пояснив неуважністю та непрофесіоналізмом. При цьому, відповідач відшкодував товариству в добровільному порядку, завдану ним шкоду в розмірі 4000 грн. 00 коп. Просило стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 59168 грн. 75 коп., та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 15 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги того, що на місцях, зокрема, в смт. В. Писарівка, завідувач складом має прийняти талони, поставити їх на складський облік, та в подальшому видавати їх по встановленій процедурі. Оскільки відповідач після отримання талонів не відобразив надходження палива в прибутковому розділі складського обліку, встановити нестачу раніше не було можливості. Крім того, факт нестачі талонів на газ та бензин, отриманих за накладними підтверджено також і самим відповідачем у його письмових поясненнях, яку останній пояснив тим, що згубив талони внаслідок неуважності та визнав свою вину в повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги пояснювальні записки свідків,з підстав того, що вони не були допитані в судовому засіданні, письмові пояснення відповідача з підстав того, що суд не переконався, що вони написані відповідачем власноручно та квитанцію про оплату відповідачем збитків, оскільки вона не містить його підпису. Таким чином, суд провів вибіркову оцінку доказів, чим припустився порушення вимог процесуального закону. Зазначає, що відповідачем також не було документально доведено понесені ним витрати на правову допомогу, а саме: не надано акт приймання - передачі наданих послуг та жодних розрахункових документів на підтвердження здійснення розрахунків за надані послуги. Крім того, розмір витрат, зазначений правником відповідача, абсолютно не спів мірний зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а відтак вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованими.

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Рижовим С.Є. до суду надано відзив в якому останній зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, пунктом 1 якого визначено, що працівник, який займає посаду завідувача складу паливно - мастильних матеріалів або виконує роботу (роботи) безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпусканням). Перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому цінностей згідно з інвентаризаційним описом № 1, що додається до договору, однак відповідачем наданого додатку не надано. Вказує, що акт інвентаризації не є належним доказом оскільки вказану інвентаризацію не було проведено одразу після звільнення з даної посади відповідача, як матеріально відповідальної особи, а було проведено через місяць. Проведення такої інвентаризації є обов`язковим. Згідно наданого позивачем документу не вбачається хто був головою комісії. Крім того, на час проведення інвентаризації матеріально відповідальною особою був ОСОБА_2 , а не відповідач. Зазначає, що висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань та даними бухгалтерського обліку, які наводяться в зрівняльних відомостях та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколах, які позивачем надано не було. Вказує, що матеріали справи взагалі не містять будь - яких доказів на спростування обставин отримання, неналежного зберігання та втрати ОСОБА_1 ввірених йому ТНЦ. За відсутності підпису особи - відповідача. відсутня можливість встановити, що саме ОСОБА_1 було сплачено кошти.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1

перебував у трудових відносинах з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова» та з 22.05.2018 року був переведений з посади водія автотранспортних засобів на посаду завідувача складом паливно - мастильних матеріалів. (а.с. 7).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 27.10.2018 року позивача було переведено з посади звадуючого складом паливно - мастильними матеріалами на посаду водія автотранспортних засобів, при цьому інвентаризацію було проведено лише 03.12.2018року. Крім того, із наданих позивачем доказів неможливо встановити ким відпущено талони на паливу і ким їх прийнято. Квитанція про оплату ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 4000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків позивачу не містить підпису відповідача. Крім того позивачем не було доведено в судовому засіданні вину відповідача у виявленій нестачі товарно - матеріальних цінностей та факту неналежного виконання останнім своїх посадових обов`язків.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з позивачем. 22.05.2018 року відповідача переведено на посаду завідувача складу паливно - мастильних матеріалів (а.с. 7)

22.05.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 17-18), відповідно до якого до обов`язків відповідача, серед іншого входило ведення обліку, складання і подання в установленому порядку товарно - грошових та інших звітів про рух і залишок ввірених йому матеріальних цінностей.

Згідно з видатковою накладною № 0126/0001646 від 12.09.2018 року позивачем отримано від постачальника ТОВ «Лівайн Торг» газ (СПБТ) загальною кількістю 30000 літрів за ціною 13 грн.95 коп. за літр (з ПДВ). Загальна вартість газу за накладною складає 418500 грн.00 коп.

Згідно з видатковою накладною № 0126/0001602 від 07.09.2018 року позивачем отримано від постачальника ТОВ «Лівайн Торг» Бензин А - 92 Energy загальною кількістю 19640 літрів за ціною 28 грн. 00 коп. за літр (з ПДВ). Загальна вартість бензину за накладною складає 549920 грн.00 коп.

Відповідно до посадової інструкції відповідача, до обов`язку останнього, як завідувача складу паливно - мастильних матеріалів відносилось чітке дотримання правил оформлення та відображення в обліку прибутково - видаткових документів , ведення встановленої на підприємстві звітності. (а.с.20).

З накладної від 08.09.2018 року № 093195 вбачається, що ОСОБА_3 відпустив, а Кривонос прийняв 600 літрів бензину А 92 (талони). (а.с. 12).

Із накладної 21.09.2018 року № 077364 вбачається, що особа, прізвище якої не зазначено, а міститься лише підпис, відпустила, а ОСОБА_4 прийняв 3000 літрів газу. (а.с. 13)

Наказом позивача від 19.11.2018 року № 271 призначено проведення інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно - матеріальних цінностей та розрахунків підприємства (а.с. 179 - 194). Для проведення інвентаризації по ОЗ та усіх видах товарно - матеріальних цінностей, власником яких є СТОВ «Дружба - Нова» на Печинській дільниці, Велико - Писарівській дільниці призначено комісію у складі 7 осіб: голови комісії - керуючого дільницею ОСОБА_5 , членів комісії: бухгалтера ОСОБА_6 , провідного фахівця з технологійї ОСОБА_7 , механіків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , фахівців відділу безпеки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 193).

З інвентаризаційної відомості на складі ПММ станом на 03.12.2018 року (а.с. 24) вбачається виявлення нестачі газу зрідженого 3625 літрів та бензину А - 92 645 літрів. Аналогічні відомості про нестачу містяться і в Акті інвентаризації цінностей № 328 (2 сторінка)..

Із квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 02.01.2019 року вбачається, що від ОСОБА_1 проведено оплату на рахунки позивача в сумі 4000 грн. 00 коп. Призначення платежу - відшкодування завданих збитків. (а.с. 16). Вказані грошові кошти надійшли на рахунки позивача 03.01.2019 року, що підтверджено останнім ( а.с. 91).

Відповідно до наданих відповідачем пояснень (а.с. 25), що містяться у його пояснювальній записці від 05.12.2018 року вбачається, що на початку вересня ОСОБА_12 , який працював керуючим, привіз відповідачу талони на 600 літрів бензину, з яких він фактично видав 10 літрів бензину, також 40 літрів бензину видав ОСОБА_12

При цьому 600 літрів бензину відповідач не записав на приход в складському журналі, оскільки його не було в наявності. Відповідач зазначив, що всі талони зберігалися у нього на складі в ящику записного столу. Коли йому привезли талон, то склад був закритий, опечатаний та стояв на сигналізації, в зв`язку з чим відповідач поклав талони до кишені, звідки їх не викладав та поїхав додому. Пізніше відповідач почав їх шукати але не знайшов, в результаті чого було виявлено нестачу. У вказаному поясненні відповідач повністю визнав свою вину та сумлінно і справно працювати щоб повернути кошти позивачу.

Згідно з поясненнями відповідача, що були надані ним 07.12.2018 року (а.с. 26) останній приймав газ з травня 2018 року і вів видачу та прийняття талонів на ГАЗ. Вказані талони відповідачу привозив ОСОБА_12 . У вересні 2018 року приблизно о 22 годині, коли вже було темно, він приїхав на роботу, щоб видати масло в поле на трактори. В той час, коли відповідач виписував накладну на масло до нього підійшли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і повідомили його, що водій ОСОБА_13 привіз йому на склад талони на ГАЗ. Відповідач зазначає, що ОСОБА_14 сказав ОСОБА_13 , щоб останній підійшов до охорони та записав в журналі номер ТТН та кількість надходження ГАЗу. Вказує, що після цього він талонів не бачив та в руки не брав. З 28.10.2018 року відповідач працював водієм на бензовозі і до складу не заходив. Причини виявленої нестачі талонів в кількості 3625 літрів він пояснити не може.

Із пояснень ОСОБА_14 від 05.12.2018 року (а.с. 28), наданих на ім`я директора СТОВ «Дружба - Нова» вбачається, що 21.09.2018 року ОСОБА_15 привіз талони та сповістив ОСОБА_14 про це, після чого вони обидва пішли до завідуючого складу ПММ ОСОБА_1 для їх передачі, однак в ході розмови виявили, що накладна на талони не була занесена охороною і він відправив ОСОБА_15 записати занос даного ГАЗу , після чого пішов займатися своєю роботою не чекаючи повернення останнього.

З огляду на викладене, матеріалами справи спростовуються висновки суду першої інстанції щодо того, що пояснення відповідача за результатами проведеної інвентаризації, в яких останній визнає свою вину у втраті ТМЦ, надані не особисто відповідачем, з огляду на те, що надання таких пояснень останнім не спростовується. Більш того, представник відповідача у відзиві зазначав, що вказані пояснення були надані відповідачем в результаті застосування до нього тиску з боку позивача.

Але факт застосування до відповідача тиску з боку підприємства в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, відповідачем всупереч приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів того, що вказані пояснення, які були надані в ході інвентаризації написані не відповідачем, а будь - якою іншою особою, як і доказів того, що на відповідача вчинявся тиск з боку позивача..

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції щодо написання вказаних пояснень іншою особою, а не відповідачем ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, факт визнання своєї вини відповідачем у завданні матеріальної шкоди позивачу підтверджується також і копією квитанції про сплату відповідачем позивачу 4000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданих збитків.

Водночас висновки суду першої інстанції та доводи відповідача, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу стосовно того, що вказані суми сплачені не відповідачем, а невідомою особою з огляду на відсутність підпису відповідача на квитанції також на думку колегії суддів ґрунтуються на припущенні.

З огляду наданої в судове засідання квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 02.01.2019 року вбачається, що від ОСОБА_1 проведено оплату на рахунки позивача в сумі 4000 грн. 00 коп. При чому у квитанції платником зазначено саме ОСОБА_1 . Призначення платежу - відшкодування завданих збитків. Вказані грошові кошти надійшли на рахунки позивача 03.01.2019 року, що підтверджено останнім. Відсутність лише самого підпису відповідача на квитанції не спростовує тієї обставини, що вказаний платіж було здійснено саме відповідачем. Крім того, доказів з банку про те, що відповідач не здійснював такого платежу, стороною відповідача до суду надано не було.

З приводу доводів відповідача щодо того, що позивачем не було проведено інвентаризацію відразу після звільнення відповідача з посади завідуючого складом ПММ, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем в судовому засіданні не заперечувався сам факт того, що нестача ТМЦ (бензину та газу) сталася саме в період перебування його на цій посаді, а не після його звільнення. Крім того, сам факт такої нестачі, вина відповідача та причинно - наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача, що полягала у не постановці на облік відповідних талонів та наступна їх втрата також не спростовано відповідачем, а тому не проведення такої інвентаризації позивачем не може свідчити про правомірність дій відповідача.

Також колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції стосовно того, що із наданих накладних неможливо встановити факти прийняття відповідачем талонів на бензин та газ, оскільки сам факт такого прийняття визнається сторонами та підтверджується сукупністю наданих сторонами доказів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

Згідно з ст. 135 - 1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 1 розділу 1 Переліку посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для збереження, обробітку, продажу (відпуску), перевезення чи застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС №447/24 від 28.12.1977, до таких посад відносяться, зокрема, завідувачі складами та їх заступники.

Відповідно до абзацу 3 розділу 2 вказаного Переліку посад і робіт до таких робіт відносяться, зокрема, роботи по прийманню на зберігання, обробітку, зберіганню, відпуску матеріальних цінностей на складах.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Таким чином, умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність.

Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина. За приписами КЗпП України, матеріальна відповідальність працівника настає тільки за наявності його вини в заподіянні підприємству, установі, організації майнової шкоди. Вина працівника - це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Отже, працівник визнається винним у заподіянні шкоди, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно або з необережності (за винятком випадків, коли шкоду нанесено джерелом підвищеної небезпеки).

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. (ст.. 130 КЗпП).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вина відповідача була повністю доведена дослідженими доказами по справі, крім того вона була визнана і самим відповідачем.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність вини відповідача у спричиненні матеріальної шкоди позивачу та відсутності законних підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів приймає доводи відповідача, що викладені в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права, на підставі п. 1, 4 ч. 1, ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і ухваленню нового рішення про задоволення позовних вимог.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1921 грн. 00 коп. та судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2881 грн. 50 коп.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова» задовольнити.

Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 15 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова» матеріальну шкоду в розмірі 59168 грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба - Нова» сплачений судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1921 грн. 00 коп. та судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2881 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко