Справа № 344/8834/18
Провадження № 22-ц/4808/1499/19
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про стягнення заборгованості по сплаті пайового внеску, пені, трьох процентів річних та витрат по оплаті судового збору, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене у складі судді Пастернак І.А. 16 серпня 2019 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

19.06.2018 року Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про стягнення заборгованості по сплаті пайового внеску, пені, трьох процентів річних та витрат по оплаті судового збору.

Позов обґрунтований тим, що постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.04.2018 року визнано укладеним договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_1 Даний договір зареєстрований в журналі реєстрації договорів 16.04.2018 року за №32. Пунктом 3.3. цього договору визначено, що замовник сплачує пайову участь в сумі 6 659,17 грн. в 7-ми денний термін з моменту реєстрації договору. Про реєстрацію договору та необхідність сплатити пайовий внесок замовника будівництва було повідомлено письмово, однак взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 не виконав і сплату пайового внеску у встановлений договором строк не здійснив. У зв`язку з невиконанням умов договору, 16.05.2018 року ОСОБА_1 направлялась претензія з вимогою погасити заборгованість, яка залишена відповідачем без реагування. Відповідно до п. 5.1. договору при простроченні платежу, визначеного пунктом 3.3. договору, замовник сплачує до міського бюджету суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми та пеню у розмірі 120% річних облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний прострочений день.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача 6 659,17 грн. заборгованості по сплаті пайового внеску, 182,37 грн. пені, 26,82 грн. трьох процентів річних, а всього 6 868,36 грн., та 1 762,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.08.2019 року позов Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 6 659,17 грн. боргу, 182,37 грн. пені та 26,82 грн. трьох процентів річних, а всього 6 868,36 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не виконані умови договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська щодо сплати пайового внеску, не спростовано проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 263 ЦПК України.

Зокрема зазначає, що суд передчасно ухвалив оскаржуване рішення, оскільки на розгляді у Верховному Суді перебувала його касаційна скарга на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.04.2018 року. У зв`язку з цим він заявляв клопотання про зупинення провадження в даній справі, однак ухвалою від 29.01.2019 року в задоволенні його клопотання було відмовлено. Вважає відмову незаконною, оскільки згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний був зупинити провадження в даній справі у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення справи №344/16649/16-ц, яка перебувала на розгляді у Верховному Суді.

Вказує, що згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України у нього не виникло зобов`язань за так званим договором, на підставі якого подано цей позов, а тому в позові слід було відмовити за безпідставністю.

Крім того, цим так званим договором права, свободи чи законні інтереси позивача не порушені, у зв`язку з чим він не мав права на звернення в суд за захистом. Тому в задоволенні позову слід було відмовити і у зв`язку з тим, що позивач не мав права на звернення в суд згідно вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник позивача подав суду письмову заяву, в якій повідомив про неможливість прийняти участь в судовому засіданні у зв`язку з тим, що здійснює представництво в інших судових справах, просив розгляд справи без його участі не проводити.

Представник третьої особи та відповідач причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.04.2018 року апеляційну скаргу Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 17.01.2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задоволено частково. Визнано укладеним договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська (далі - Договір) між ОСОБА_1 та Фінансовим управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в редакції, передбаченій додатком 1 до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради «Про Положення «Про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська» від 18 жовтня 2013 року №1231-38, з визначенням: «У п. 1.1. Цей договір регулює взаємовідносини між сторонами щодо пайової участі «Замовника» у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська при будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 ; у п. 2.1. Замовник ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснює перерахування до бюджету міста Івано-Франківська коштів у розмірі 6 659,17 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська у редакції, викладеній у цій постанові» (а.с. 5-9).

Згідно запису в журналі реєстрації договорів про пайову участь на 2018 рік, Договір зареєстрований 16.04.2018 року за №32 (а.с. 10-11).

Відповідно до п. 1.2. цього Договору предметом Договору є земельна ділянка, на якій здійснюється будівництво, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , Державний акт на право власності на земельну ділянку від 14.03.2008 року.

Згідно з п.п. 3.1.-3.3. Договору розрахунок розміру пайового внеску здійснюється відповідно до додатку 1 до Договору. Величина пайового внеску визначена на підставі нормативів для одиниці створеної потужності (функціональної одиниці виміру), затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, у сумі 6 659,17 грн. (без ПДВ). Замовник сплачує пайову участь у сумі 6 659,17 грн. в 7-ми денний термін з моменту визнання Договору.

З п. 4.1. Договору вбачається, що Договір набуває чинності з моменту його реєстрації і діє до моменту повного виконання умов Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору при простроченні платежу, визначеного пунктом 3.3. Договору, замовник сплачує до міського бюджету суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми та пеню у розмірі 120% річних облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний прострочений день.

Листом №165/16.5-15/35в від 20.04.2018 року Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради повідомило Захаріїва Б.Д. про необхідність сплати пайового внеску в розмірі 6 659,17 грн., а 16.05.2018 року надіслало претензію-вимогу про сплату заборгованості в розмірі 6 659,17 грн. (а.с. 13, 14).

Встановлено, що відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав.

Позивачем станом на 12.06.2018 року проведено розрахунок заборгованості за Договором, відповідно до якого заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 6 868,36 грн., з яких: 6 659,17 грн. сума пайової участі (основна сума боргу), 182,37 грн. сума пені та 26,82 грн. - три проценти річних (а.с. 12).

Відповідачем даний розрахунок заборгованості не спростований.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Івано-Франківська між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_1 , який визнано укладеним згідно постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.04.2018 року, є чинним, а тому відповідач зобов`язаний виконувати обов`язки замовника за вказаним договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановивши, що у строк, визначений в договорі про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська №32 від 16.04.2018 року, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання перед позивачем не виконав, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та стягнення з відповідача на користь позивача 6 659,17 грн. боргу, 182,37 грн. пені та 26,82 грн. трьох процентів річних, а всього 6 868,36 грн.

Також суд правильно, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, вирішив питання розподілу судових витрат.

Доводи апелянта про те, що суд передчасно ухвалив оскаржуване рішення, оскільки на розгляді у Верховному Суді перебувала його касаційна скарга на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.04.2018 року, у зв`язку з чим суд зобов`язаний був зупинити провадження в даній справі до вирішення справи №344/16649/16-ц, не узгоджуються з положеннями п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, якою визначено, що суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Більше того, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №344/16649/16-ц, провадження №61-36674св18 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.04.2018 року залишено без змін.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року