Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 371/858/15-ц

провадження № 61-43950св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_3,

представник заявника - ОСОБА_4,

заінтересована особа - державний виконавець Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Клименко Людмила Володимирівна, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Миронівського районного суду Київської області

від 28 березня 2018 року в складі судді Капшук Л. О. та постанову Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2018 року в складі колегії суддів:

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Клименко Л. В. (далі - Миронівський РВДВС Головного ТУЮ у Київській області), заінтересована особа - ОСОБА_6

Скарга мотивована тим, що постановою старшого державного виконавця Миронівського РВДВС Головного ТУЮ у Київській області від 14 липня 2016 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 31 травня 2016 року № 371/858/15-ц, виданого Миронівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суми позики у розмірі 101 439,86 грн, 3 % річних - 3 093,22 грн, а усього 104 533,08 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 1 487,75 грн. 15 червня 2017 року та 24 листопада 2017 року державним виконавцем було винесено постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Відповідно до указаних постанов товариством з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» (далі - ТОВ «Приватна експертна служба») було проведено оцінку вартості земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, ринкова вартість якої складала 75 600,00 грн. Проте, з такими висновками заявник не погодився, оскільки на його замовлення було здійснено експертно-грошову оцінку указаної земельної ділянки та відповідно до висновку якої, ринкова вартість земельної ділянки складала 118 995,75 грн. Також, заявник посилався на те, що він не був належним чином повідомлений державним виконавцем про арешт його майна. Крім того, державним виконавцем було проігноровано повідомлення боржника щодо проведення за його ініціативою оцінки нерухомого майна, а саме - земельної ділянки, чим, як вважав заявник, державний виконавець порушив вимоги статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час виникнення правовідносин) щодо визначення вартості майна боржника за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_10 просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Миронівського РВДВС Головного ТУЮ у Київській області Клименко Л. В. щодо визначення вартості майна відповідно до звіту про експертну грошову оцінку майна у виконавчому провадженні № 51647307.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 28 березня

2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2018 року, скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Миронівського РВДВС Головного ТУЮ у Київській області Клименко Г. В. у виконавчому провадженні від 14 липня 2016 року № 51647307 щодо визначення вартості майна відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, належної ОСОБА_3, складеного 07 грудня 2017 року ТОВ «Приватна експертна служба».

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що державний виконавець після проведення виконавчих дій, а саме опису майна боржника, у порушення Закону України «Про виконавче провадження», не переконався, що боржник отримав повідомлення щодо визначення вартості майна із роз'ясненням про те, що вони повинні письмово повідомити державного виконавця про результати визначення вартості майна та прийняв міри до самостійного визначення вартості майна шляхом призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, яким було проведено оцінку земельної ділянки, чим позбавив боржника можливості у відповідності до вимог частини другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» надати свої результати визначення вартості майна у письмовій формі та дійти згоди щодо вартості ціни арештованого майна.

У вересні 2018 рокуМиронівський РВДВС Головного ТУЮ у Київській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалисудів попередніх інстанцій та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності та неправильно застосовано норми Закону України «Про виконавче провадження» до спірних правовідносин.

У жовтні 2018 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судом установлено, що постановою старшого державного виконавця Миронівського РВДВС Головного ТУЮ у Київській області від 14 липня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 31 травня 2016 року, виданого Миронівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 суми позики у розмірі 101 439,86 грн, 3 % річних - 3 093,22 грн, а усього 104 533,08 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 1 487,75 грн.

Постановою державного виконавця Миронівського РВДВС Головного ТУЮ у Київській області від 29 серпня 2016 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

26 грудня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та здійснено опис майна боржника та накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану по вул. Героїв Дніпра у с. Ходорів Миронівського району Київської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Постановою старшого державного виконавця Миронівського РВДВС головного ТУЮ у Київській області Клименко Л. В. від 24 листопада 2017 року призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ТОВ «Приватна експертна служба».

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки

від 07 грудня 2017 року вартість арештованої земельної ділянки, станом на дату оцінки, складала 75 600,00 грн.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Миронівського РВДВС Головного ТУЮ у Київській області Клименко Г. В. заявник посилався на те, що він не був належним чином повідомлений про винесення державним виконавцем постанови про арешт його майна. Також, державним виконавцем проігноровано повідомлення боржника щодо проведення за власною ініціативою останнього оцінки земельної ділянки, за результатами якої вартість арештованої земельної ділянки значно відрізнялася від вартості, визначеної ТОВ «Приватна експертна служба», чим порушив право боржника щодо визначення вартості майна боржника за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження у відповідності до вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини п'ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час виникнення правовідносин) боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Матеріали справи містять підтвердження, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження направлялись ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з листом боржника від 12 січня 2017 року, який надійшов до відділу 27 січня 2017 року, вбачається, що боржник обізнаний про відкрите щодо нього виконавче провадження та накладений арешт на земельну ділянку.

Відповідно до частини п'ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час виникнення правовідносин) виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Отже, визнаючи дії державного виконавця щодо визначення вартості майна відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки неправомірними, суд виходив із того, що державний виконавець у порушення вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» не з'ясував позиції боржника щодо досягнення згоди визначення вартості майна, на яке звертається стягнення, не переконався у тому, що боржником отримано копію ухвали про арешт, а також копію звіту про оцінку майна, прийняв передчасні міри щодо самостійного визначення його вартості шляхом залучення суб'єкта оціночної діяльності.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов таких висновків неправильно розтлумачивши указану норму Закону та не врахував того, що досягнення згоди між сторонами виконавчого провадження, а саме боржником та стягувачем щодо вартості арештованого майна є їхнім правом, а не обов'язком та враховуючи те, що доказів про те, що боржник звертався до стягувача з пропозицією щодо визначення вартості земельної ділянки та погоджував вартість арештованого майна, заявником не надано, а державним виконавцем здійснені всі необхідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду в межах своїх повноважень та прийнято постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності та проведення ТОВ «Приватна експертна служба» оцінки вартості земельної ділянки, з дотриманням вимог чинного законодавства, дійшов помилкового висновку про задоволення вимог ОСОБА_3 з підстав, викладених у скарзі.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд не надав мотивування усім доводам сторін у справі, зокрема доводам старшого державного виконавця Миронівського РВДВС Головного ТУЮ у Київській області Клименко Г. В. щодо неправильного застосування судом норм закону, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_3 на користь Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області підлягає стягненню судовий збір за подання скарги в суді першої інстанції у розмірі 704,80 грн, апеляційної скарги у розмірі 1762,00 грн, касаційної скарги у розмірі 1762,00 грн.

Керуючись частиною 13 статті 141,статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 28 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2018 року скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Клименко Людмили Володимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_6, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області належний до сплати судовий збір за подання скарги в суді першої інстанції у розмірі 704,80 грн, апеляційної скарги у розмірі 1762,00 грн, касаційної скарги у розмірі 1762,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнанні нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та у подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило