Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 592/5496/16-ц

провадження № 61-29617 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року у складі судді Щербаченко М. В. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 09 березня 2017 року у складі колегії суддів: Левченко Т. А., Криворотенка В. І., Собини О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що у зв`язку зі звільненням з роботи за станом здоров`я, вона опинилася у скрутному матеріальному становищі, унаслідок чого була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з її колишнього чоловіка - ОСОБА_2 . Під час розгляду справи Ковпаківським районним судом м. Суми відповідач принижував її честь, гідність шляхом надання суду недостовірної інформації про неї, яка не стосувалася предмету спору. Цією неправдивою інформацією він хотів викликати у суду негативе уявлення про неї, щоб це вплинуло на розгляд справи і прийняття рішення.

При розгляді відповідних справ у суді відповідач вказував про те, що відмовляє їй у наданні утримання, тому що вона зверталася до психіатра з приводу його неадекватної поведінки, яка загрожувала його фізичному здоров`ю і життю.

Будучи віруючою особою та членом церкви Євангельских християн-баптистів, безпідставні обвинувачення відповідача у хабарництві, ображають її релігійні почуття. Крім того, відповідач поширив про неї недостовірну інформацію у листі, адресованому їй після звернення до психіатричної лікарні, в якому вказав: «ти за мої гроші підкупила врачів… ОСОБА_3 ваш уже знає. ОСОБА_4 наш відразу сказав розлучайтеся…Молоко викрала… 100 грн. з буфета і 400 грн. у сумці зникло.. Ти воровка». Через поширення цього листа вищевказаним пресвітерам церкви Евангельских християн-баптистів у неї погіршились стосунки у цій церкві, членом якої вона була 30 років, і через що їй довелося її покинути, а тому за невідвідування богослужінь було прийнято рішення про відлучення її від церкви.

Недостовірна інформація була поширена багатьом суддям та секретарям судового засідання, особі, яка друкувала письмові заперечення відповідача та адвокату Рудченко Л. М., яка представляла інтереси ОСОБА_2 Приниженням її честі, гідності, ділової репутації відповідач завдав їй моральної шкоди, яка виражається в її душевних стражданнях.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила суд: 1) встановити, що відповідачем поширено про неї недостовірну інформацію, чим принижено її честь, гідність і ділову репутацію; 2) зобов`язати ОСОБА_2 спростувати письмово у вигляді відкритого листа на ім`я ОСОБА_1 на домашню адресу рекомендованим листом з повідомленням, з датою і підписом, завіреним посадовою особою підписом і печаткою, впродовж одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, поширену ним Ковпаківському районному суду м. Суми, апеляційному суду Сумської області недостовірну інформацію про неї, а саме: а) при розгляді судової справи № 1806/2-3817/11, поширену усно 24 листопада 2011 року, інформацію такого змісту «Після того як вона хотіла зробити мене недієздатним…вона подала заяву у нас в Тростянці…ходила тишком-нишком підмовила врачів, мене повезли на обстеження…» та письмово у запереченні на позов інформацію такого змісту «робота не була ніколи єдиним джерелом її доходів. Бо працювала вона лише на півставки і отримувала біля 500 грн заробітної плати. Після звільнення вона не намагалась шукати іншу, навіть не зверталась у центр зайнятості…Будинок, в якому вони живуть - спадщина від її покійної матері. Вона оформила його на сина…психіатрична комісія, яку вона натравила на мене…»; б) при розгляді судової справи № 1806/13318/12 усно 09 січня 2013 інформацію такого змісту: «…пішла в лікарню районну у нас в Тростянці…домовилась з лікарями, що в нього там шиза, давай його одвезем на Високе лікуватися… І привела вона врача і міліціонера… Вона там надавала такі докази…гроші заплатила, їй удалось умовити їх…говорять вона там приходила, вона там працювала, ремонт робила в кабінетах лікарів» та письмово у запереченні на позов (і у справах № 592/8742/15-ц, 592/11803/15-ц) інформацію такого змісту «позивачка має у власності житло - будинок в обласному центрі, який має свою значну вартість…Крім того, позивачка не позбавлена можливості звернутися до соціальної служби для отримання допомоги як малозабезпечена, що вона також чомусь не зробила»; в) при розгляді судової справи № 592/11803/15-ц усно 08 квітня 2016 року «…вона тирила неодноразово в мене гроші. Пішов на базар, бачу півтори тисячі гривень мелькнуло, тоді поменше витягувала…»; г) у позовній заяві до Тростянецького районного суду від 20 липня 2005 року про розірвання шлюбу інформацію такого змісту «18 липня 2005 року шляхом підкупу невропатолога РЦБ здала мене на Високе до психлікарні»; 3) зобов`язати ОСОБА_2 спростувати письмово у вигляді відкритого листа на її ім`я на домашню адресу рекомендованим листом з повідомленням, з датою і підписом завіреним посадовою особою впродовж одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, поширену ним у листі до позивача від 25 липня 2005 року інформацію такого змісту «ти за мої гроші підкупила врачів… ОСОБА_3 ваш вже знає. ОСОБА_4 наш відразу сказав розлучайтеся…молоко викрала…100 грн із буфета і 400 грн в сумці зникло, ти воровка»; 4) заборонити ОСОБА_2 у подальшому поширювати про неї будь-яку недостовірну інформацію будь-яким особам у будь-який спосіб; 5) стягнути з ОСОБА_2 на її користь 22 550 грн 40 коп. завданої їй моральної шкоди шляхом стягнення періодичних платежів з його пенсії щомісячно у розмірі 20 % від сум, що належать щомісячній виплаті.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність ОСОБА_1 , інформацію, яка поширена ОСОБА_2 : письмово у листі від 25 липня 2005 року такого змісту: «ти за мої гроші підкупила врачів… …молоко викрала… ти воровка»; при розгляді судової справи № 1806/2-3817/11 усно 24 листопада 2011 року інформацію такого змісту: «…..вона хотіла зробити мене недієздатним…тишком-нишком підмовила врачів…» та письмово у запереченні на позов від 24 жовтня 2011 року такого змісту: «…психіатрична комісія, яку вона натравила на мене…»; при розгляді судової справи № 1806/13318/12 усно 09 січня 2013 інформацію такого змісту: «домовилась з лікарями, що в нього там шиза …гроші заплатила, їй удалось умовити їх…».

Зобов`язано ОСОБА_2 протягом тридцяти днів після набрання рішенням суду законної сили здійснити письмове спростування поширеної ним інформації, яка визнана судом недостовірною та такою, що порушує честь та гідність ОСОБА_1 , шляхом надсилання листа на її ім`я на адресу: АДРЕСА_1 . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем визнано факт поширення у присутності третіх осіб (пресвітера церкви Євангельских християн баптистів у м. Тростянці Сумської області, суддям та секретарям судового засідання Ковпаківського районного суду м. Суми тощо) інформації, яка стосувалась позивачки такого змісту: «ти за мої гроші підкупила врачів… …молоко викрала… ти воровка», «…..вона хотіла зробити мене недієздатним…тишком-нишком підмовила врачів…», «…психіатрична комісія, яку вона натравила на мене…», «домовилась з лікарями, що в нього там шиза …гроші заплатила, їй удалось умовити їх…», унаслідок чого вищевказані обставини доказуванню не підлягають (частина перша статті 61 ЦПК України 2004 року).

Аналіз змісту вищевказаної поширеної відповідачем інформації свідчить про те, що мало місце порушення особистих немайнових прав позивача, оскільки ця інформація носить негативний характер, не є оцінкою певних фактів, так як поширена у формі подачі істинних фактів, носить стверджувальний характер: «викрала», «підкупила», «підмовила», «гроші заплатила», які неможливо інтерпретувати як оціночні судження. Таким чином, зазначені висловлювання відповідача є фактичними твердженнями про вчинення позивачкою правопорушень, що свідчить про поширення ОСОБА_2 недостовірної інформації, яка принижує честь і гідність позивачки. Інша частина поширеної відповідачем інформації стосувалась предмету і підстав відповідних позовів, надавалась в обґрунтування заперечень й не є недостовірною інформацією, та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1

Доводи позивачки про завдання відповідачем їй моральної шкоди зводяться до бажання нею отримати грошові кошти у вигляді утримання через її скрутне матеріальне становище, проте нею належними та допустимими доказами не доведено, що протиправними діями відповідача їй завдано матеріальної шкоди. Поширеною відповідачем інформацією про підкуп позивачкою лікарів, викрадення майна, останній було завдано моральної шкоди, проте сама констатація порушення становитиме достатню справедливу сатисфакцію моральної шкоди, якої зазнала ОСОБА_1 Безпідставними є вимоги позивачки про заборону відповідачу у подальшому поширювати про неї недостовірну інформацію, оскільки спрямовані на майбутнє і не стосуються вже порушених прав позивачки.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09 березня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 у частині визнання недостовірною інформацію, яка поширена ОСОБА_2 , а саме: при розгляді справи № 1806/2-3817/11 письмово у запереченні на позов: «робота не була ніколи єдиним джерелом її доходів. Бо працювала вона лише на півставки і отримувала біля 500 грн. заробітної плати. Після звільнення вона не намагалася шукати іншу, навіть не зверталась у центр зайнятості…Будинок, в якому вони живуть - спадщина від її покійної матері. Вона оформила його на сина…»; при розгляді справи № 1806/13318/12 усно 09 січня 2013 р.: «…вона там працювала, ремонт робила в кабінетах лікарів»; при розгляді справ № 592/8742/15-ц і № 592/11803/15-ц письмово у запереченні на позов: «…позивачка має у власності житло - будинок в обласному центрі, який має свою значну вартість… позивачка не позбавлена можливості звернутись до соціальної служби для отримання допомоги як малозабезпечена, що вона також чомусь не зробила»; при розгляді справи № 592/11803/15-ц усно 08 січня 2016 року «…вона тирила неодноразово в мене гроші. Пішов на базар, бачу 1,5 тис. грн. мелькнуло, тоді поменше витягувала…»; у позовній заяві до Тростянецького районного суду від 20 липня 2005 року про розірвання шлюбу: «18 липня 2005 року шляхом підкупу невропатолога РЦБ здала мене на Високе до психлікарні»; у листі до позивача від 25 липня 2005 року: «100 грн. із буфета і 400 грн. в сумці зникло». Оскільки вищевказана інформація була адресована Ковпаківському районному суду м. Суми у справах: за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, й стосувалась предмету та підстав позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також надавалась в обґрунтування заперечень ОСОБА_2 проти позовів ОСОБА_1 про стягнення аліментів, тобто не є недостовірною інформацією, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди поширеною відповідачем інформацією про підкуп позивачкою лікарів, викрадення майна, проте сама констатація порушення становитиме достатню справедливу сатисфакцію моральної шкоди, якої зазнала ОСОБА_1 Вимога позивачки про заборону відповідачу у подальшому поширювати про неї недостовірну інформацію є безпідставною, оскільки спрямована на майбутнє і не стосується вже порушених прав позивачки, що не передбачено статтями 15-16 ЦК України.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення у частині відмови у задоволенні її позову скасувати й ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що уся поширена відповідачем інформація є недостовірною й такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію і не була доказом у справі, вона не стосувалась ні предмету, ні підстави відповідних позовів. Вищевказаними протиправними діями відповідача позивачці було завдано моральної шкоди.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 592/5496/16-ц з Тростянецького районного суду Сумської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Разом з тим у статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частини перша, друга та четверта статті 32 Конституції України).

Враховуючи наведене, беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до частини першої статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом (абзац 3 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що безпідставними є позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання недостовірною інформації, яка поширена ОСОБА_2 , а саме: при розгляді справи № 1806/2-3817/11 письмово у запереченні на позов: «робота не була ніколи єдиним джерелом її доходів. Бо працювала вона лише на півставки і отримувала біля 500 грн заробітної плати. Після звільнення вона не намагалася шукати іншу, навіть не зверталась у центр зайнятості…Будинок, в якому вони живуть - спадщина від її покійної матері. Вона оформила його на сина…»; при розгляді справи № 1806/13318/12 усно 09 січня 2013 року: «…вона там працювала, ремонт робила в кабінетах лікарів»; при розгляді справ № 592/8742/15-ц і № 592/11803/15-ц письмово у запереченні на позов: «…позивачка має у власності житло - будинок в обласному центрі, який має свою значну вартість… позивачка не позбавлена можливості звернутись до соціальної служби для отримання допомоги як малозабезпечена, що вона також чомусь не зробила»; при розгляді справи № 592/11803/15-ц усно 08 січня 2016 року «…вона тирила неодноразово в мене гроші. Пішов на базар, бачу 1,5 тис. грн мелькнуло, тоді поменше витягувала…»; у позовній заяві до Тростянецького районного суду від 20 липня 2005 року про розірвання шлюбу: «18 липня 2005 року шляхом підкупу невропатолога РЦБ здала мене на Високе до психлікарні»; у листі до позивача від 25 липня 2005 р.: «100 грн. із буфета і 400 грн. в сумці зникло». Оскільки вищевказана інформація була висловлена відповідачем у суді у справах: за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, й стосувалась предмету та підстав позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також надавалась в обґрунтування заперечень ОСОБА_2 проти позовів ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що зазначена вище інформація не є недостовірною, й такою що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1

Суди дійшли вірного висновку у частині вирішення вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди про те, що їй було завдано моральної шкоди поширеною відповідачем інформацією про підкуп лікарів, викрадення майна тощо, проте сама констатація цього порушення становить справедливу сатисфакцію моральної шкоди, якої зазнала ОСОБА_1 .

Крім того, суди дійшли правильного висновку про те, що вимоги позивачки про заборону відповідачу у подальшому поширювати про неї недостовірну інформацію є безпідставними, оскільки спрямовані на майбутнє і не стосуються вже порушених прав позивачки, що не передбачено статтями 15-16 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про те, що уся поширена відповідачем інформація є недостовірною й такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію спростовуються вищевказаними висновками судів, у тому числі про те, що частина такої інформації стосувалась предмету і підстав відповідних позовів, надавалась в обґрунтування заперечень й не є недостовірною інформацією.

Посилання касаційної скарги на те, що протиправними діями відповідача позивачці було завдано моральної шкоди відповідають обставинам справи й суди вірно вказали, що констатація цього порушення становить справедливу сатисфакцію моральної шкоди.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник