ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1575/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л. М., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання - Кошельник В.М.,

з участю представника Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області - Мірошнікової В.Р., стягувача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 липня 2019 року, суддя Продан Б.Г., у справі за поданням старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 .

встановив :

У червні 2019 року старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, (далі - відділ ДВС), Мірошнікова В.Р. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження права виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи подання вказала, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №57429808 щодо примусового виконання виконавчого листа №686/10530/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частини вартості автомобіля «КІА Сеrato» в сумі 75187,92 грн.

Однак боржник ухиляється від виконання рішення, на виклики та повістки державного виконавця не з`являється.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.07.2019 року подання задоволено. Тимчасово, до виконання зобов`язань по сплаті боргу за виконавчим провадженням №57429808, обмежено боржника ОСОБА_2. , жителя АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.07.2019 року, відмовити у задоволенні подання.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що ухвала суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що відповідно до ст. 441 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну», у випадку вирішення спірного питання необхідно встановити факт ухилення боржника від виконання покладеного на нього судом обов`язку, наявність поважних причин невиконання тощо. Однак суд обмежився формальним висновком про наявність підстав для обмеження його у праві виїзду за межі України.

В той же час суд не надав оцінки тій обставині, що після отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 коштів, він періодично частково здійснював оплату визначеної судом суми, оскільки повністю її сплатити не має можливості у зв`язку з незадовільним майновим станом. При цьому він надав державному виконавцю декларацію про доходи, в якій відображено відсутність у нього майна та коштів для одноразової сплати заборгованості. Йому на праві власності належить ј частина квартири, однак він не може її продати самостійно через арешт квартири, а державний виконавець позбавлений провести примусову реалізацію його частки у квартирі через те, що розмір заборгованості за виконавчим листом є меншим, ніж законодавчо визначений мінімум для можливості звернення стягнення на єдине житло боржника. Крім того, обмеживши його право на виїзд за межі України суд тим самим допустив порушення норм міжнародного права.

В судове засідання апелянт не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відділу ДВС та стягував ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження №57429808, відкрите постановою державного виконавця від 16.10.2018 року щодо примусового виконання виконавчого листа №686/10530/16-ц, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 10.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості Ѕ частини автомобіля марки «КІА Сеrato» в сумі 75187,92 грн.

Заявою від 02.11.2018 року боржник ОСОБА_2 повідомив відділ ДВС про ознайомлення з постановою про відкриття виконавчого провадження та можливістю сплати заборгованості частинами, у зв`язку з незадовільним майновим становищем. У доданій до заяви декларації про доходи та майно боржника ОСОБА_2 зазначив про щомісячний дохід в розмірі 3000 грн. за 2018 рік та належність йому 1/3 частки квартири.

Відповідно до акту державного виконавця від 11.12.2018 року ОСОБА_2. не було виявлено по місцю його проживання, зі слів матері він перебував на роботі в іншому місті.

Згідно з інформацією ДПС України боржник 31.10.2018 року вибув за межі України а 07.11.2018 року повернувся на територію України.

Як вбачається з квитанцій у період з грудня 2018 року по червень 2019 року ОСОБА_2 здійснив 6 платежів в рахунок погашення заборгованості по виконавчому провадженню №57429808 на загальну суму 18906,71 грн. При цьому, за період з грудня 2018 року по березень 2019 року ним було здійснено платежів на загальну суму 17906,71 грн., а в період з травня 2019 року по червень 2019 року на суму 1000 грн., по 500 грн. щомісячно.

Задовольняючи подання державного виконавця суд виходив з вимог ст. 6 Закону України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України. При цьому суд вказав на ухилення боржника від виконання обов`язку, покладеного на нього судом.

Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам процесуального закону з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи боржник ОСОБА_2 з початку виконавчого провадження 16.10.2018 року проводив часткову оплату визначеної судом суми на користь стягувача ОСОБА_1 , починаючи з 5000 грн. на місяць, однак останні два платежі були здійснені в розмірі по 500 грн. щомісячно.

ОСОБА_2 не виконав рішення суду в повному об`ємі, хоча мав таку можливість, отримуючи дохід від виконання роботи за межами території України.

Ця обставина підтверджується, зокрема, актом державного виконавця від 11.12.2018 року про відсутність боржника за місцем його проживання у зв`язку з перебуванням на роботі в іншому місті.

Як вбачається з матеріалів справи, боржнику належить на праві власності ј частина квартири АДРЕСА_2 . В поданні державний виконавець зазначив про неможливість звернення стягнення на належну боржнику частину квартири у зв`язку з тим, що квартира є єдиними житлом ОСОБА_2 , та, з урахуванням розміру заборгованості за виконавчим листом, законом заборонено проведення стягнення на це майно.

Іншого майна, яке б належало боржнику, і на яке можливо звернути стягнення в порядку виконання судового рішення в процесі виконавчого провадження виявлено не було.

В декларації про доходи та майно боржника фізичної особи ОСОБА_2 вказав що не працює та отримує дохід в розмірі 3000 грн. щомісяця, при цьому не зазначивши джерело доходу.

При цьому та обставина, що боржник має можливість періодично виїжджати за межі України з метою отримання доходу, що, в свою чергу, вимагає від нього проведення відповідних фінансових витрат, свідчить про те, що ОСОБА_2 не вчиняє достатніх дій з метою повного виконання рішення суду та сплати визначеної судом суми в повному об`ємі, ухиляючись таким чином від виконання судового рішення.

Судом правильно було встановлено обставини справи, проведено оцінку доказів у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України, внаслідок чого ухвалено обґрунтоване рішення щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 02.09.2019 року.

Судді