Номер провадження: 22-ц/813/7820/19
Номер справи місцевого суду: 497/252/19
Головуючий у першій інстанції Раца В. А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 12 серпня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Раца В.А.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, із урахуванням всієї простроченої заборгованості, відсоткам, підвищеним відсоткам у сумі 119 040 грн. 25 коп. та понесеними судовими витрати за розгляд справи.

У обґрунтування позову АТ «Універсал Банк» зазначило, що 07.04.2008 року з відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 36 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% річних за користування кредитом, зі строком погашення не пізніше 20.03.2015 року.

14 січня 2010 року Болградським районним судом Одеської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за цім кредитним договором в розмірі 43 928,17 грн.

Судовий наказ було виконано, останній платіж по ньому відповідач здійснила 29.11.2017 року.

Позивач вважає, що оскільки умови договору відповідач не виконав, кредитний договір не було розірвано, а ухвалення рішення не є підставою для припинення нарахування Банком відсотків та підвищених відсотків за кредитом, тому просило стягнути з відповідача відповідну суму.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 12 серпня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по сплаті підвищених відсотків за кредитним договором №CL30297 від 07.04.2008 року в розмірі 13 360 грин. 23 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що звертаючись до суду у 2010 році, банк змінив термін стягнення, а тому підстав для стягнення підвищених відсотків за договором не передбачено діючим законодавством, банк має право в межах строку позовної давності на стягнення 3%, однак таких вимог не заявляв.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, пославшись на те, що суд вірно встановив розмір відсотків.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за час прострочення.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 07.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CL30297, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти у тимчасове платне користування у сумі 36 000,00 грн. терміном користування до 20 березня 2015 року зі сплатою 36 % річних за користування кредитом згідно договору (а.с.7-16).

14 січня 2010 року Болградським районним судом Одеської області видано наказ по справі № 2-н-3/10, відповідно до якого з ОСОБА_1 стягнуто 43 928 грн. 17 коп. та з пояснень сторін вбачається що ця сума стягнута на виконання вищезазначеного кредиту (а.с.43).

Як вбачається з матеріалів наданих позивачем, ОСОБА_1 на протязі 2011-2017 років сплачувала стягнену судом заборгованість (а.с.25-42).

Останній платіж сплачено 29.11.2017 році в сумі 446,66 грн. (а.с.42).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що банком заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 з приводу стягнення процентів у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦПК України.

Також, з наданого банком розрахунку вбачається, що позивачем було розраховано відсотки у відповідності до ст. 625 ЦК України, які встановлені у договорі за підвищеною відсотковою ставкою у розмірі 108%, нарахування відбувалось після судового наказу, тобто поза межами зміненого строку виконання зобов`язання.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За таких підстав після звернення банка до суду з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, яка стягнута за судовим наказом, кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача сум за кредитним договором.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Верховним Судом зроблено висновок про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку з огляду на те, що договором встановлений строк кредитування до 07.06.2014, тому після його закінчення Банк мав право на стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла в межах строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду про правильне застосування норм права, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року №1410цс18 при розгляді справи №444/9519/12 зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню 3% річних, за час прострочення, за таких підстав.

Судом встановлено, що банк у 2010 році, звертаючись до суду з вимогою про стягнення заборгованості по кредиту, втратив можливість нарахування та стягнення підвищених відсотків за умовами кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що банк звернувшись у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦПК України має право на стягнення процентів або за договором або за законом.

Однак, у зв`язку з припиненням дії кредитного договору, банк має право на отримання процентів відповідно до закону, а саме 3% річних, з урахуванням погашення боргу.

Відповідно до матеріалів справи, не сплачений борг на 02.02.2016 року складає (43928,17- 31683,05) 12 247,12 грн.

Колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням суми не сплаченого боргу, та з урахуванням щомісячних погашень, 3% відсотка річних підлягають до такого розрахунку:

за березень 2016 року 12 247,12 /100%х3%/ 12 місяців = 30.61

за квітень 2016 року 11 106,98 /100%х3%/ 12 місяців = 27.76

за травень 2016 року 10 536,91 /100%х3%/ 12 місяців = 26.34

за червень 2016 року 9 966,84 /100%х3%/ 12 місяців = 24.91

за липень 2016 року 9 396,77 /100%х3%/ 12 місяців = 23.49

за серпень 2016 року 8 826,70 /100%х3%/ 12 місяців = 22.06

за вересень 2016 року 8 826,70 /100%х3%/ 12 місяців = 22.06

за жовтень 2016 року 7 815.28 /100%х3%/ 12 місяців = 19.53

за листопад 2016 року 7 245,21 /100%х3%/ 12 місяців = 18.11

за грудень 2016 року 6 675.14 /100%х3%/ 12 місяців = 16.68

за 2016 рік 3% річних у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, складає 284 грн. 02 коп.

за січень 2017 року 6 105.07 /100%х3%/ 12 місяців = 15.26

за лютий 2017 року 5 535.00 /100%х3%/ 12 місяців = 13.83

за березень 2017 року 4 964.93 /100%х3%/ 12 місяців = 14.41

за квітень 2017 року 4 394.86 /100%х3%/ 12 місяців = 10.98

за травень 2017 року 3 824.79 /100%х3%/ 12 місяців = 9.56

за червень 2017 року 3 254.72 /100%х3%/ 12 місяців = 8.31

за липень 2016 року 2 684.65 /100%х3%/ 12 місяців = 6.71

за серпень 2017 року 2 114.58 /100%х3%/ 12 місяців = 5.28

за вересень 2017 року 1 544.51 /100%х3%/ 12 місяців = 3.86

за жовтень 2017 року 974.44 /100%х3%/ 12 місяців = 2.43

за листопад 2017 року 404.37 /100%х3%/ 12 місяців = 1.01

за 2017 рік 3% річних у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, складає 91 грн. 64 коп.

А всього в межах позовної давності підлягають стягненню відсотки у відповідності до ч. 2 ст. 625 у розмірі 375 грн. 66 коп.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що договір у 2010 році припинив свою дію, а тому підвищені відсотки за умовами договору стягненню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що вирішуючи спір щодо стягнення відсотків, суд повинен був розрахувати за ч. 2 ст. 625 ЦК України, у розмірі 3%, але такі позовні вимоги заявлені не були, колегія суддів вважає безпідставними за таких підстав.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивачем заявлені позовні вимоги у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з заявленими вимогами у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, колегія суддів дійшла до висновку про стягнення саме 3% річних, з тих підстав, що кредитний договір з моменту звернення банком до суду у 2010 році припинив свою дію.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких підстав, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам законодавства та підлягає зміні в частині розміру стягнення відсотків.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 12 серпня 2019 року в частині стягнення заборгованості по сплаті відсотків за кредитним договором змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість по сплаті відсотків за кредитним договором у розмірі 375 (триста сімдесят п`ять) гривень 66 копійок.

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 11 грудня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра