У Х В А Л А

28 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 711/4010/13-ц

Провадження № 14-429цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі

судді-доповідача Гудими Д. А.,

суддів Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Відкритого акціонерного товариства «Ірпінський комбінат «Перемога» (далі - ВАТ «Ірпінський комбінат «Перемога», відповідач) про стягнення вихідної допомоги, компенсації за невчасно виплачену вихідну допомогу, трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості з виплати вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги, компенсації за невчасно виплачений середній заробіток, трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості з виплати середнього заробітку, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку

за касаційною скаргою відповідача на рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 10 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року і

в с т а н о в и л а:

у травні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11 вересня 2014 року просила стягнути з відповідача:

- 72 000,00 грн вихідної допомоги;

- 18 633,60 грн компенсації за невчасно виплачену вихідну допомогу;

- три проценти річних від простроченої суми заборгованості з виплати вихідної допомоги у сумі 9 870,90 грн;

- 318 977,01 грн середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги;

- 41 676,55 грн компенсації за невчасно виплачений середній заробіток;

- три проценти річних від простроченої суми заборгованості з виплати середнього заробітку у сумі 21 421,50 грн;

- середній заробіток за період затримки розрахунку з 12 вересня 2014 року до дня ухвалення судового рішення.

Мотивувала позов такими обставинами:

- з 2 червня 2008 року позивачка працювала за сумісництвом фінансовим директором ВАТ «Ірпінський комбінат «Перемога»;

- 30 січня 2008 року сторони уклали строковий трудовий договір, згідно з яким позивачка була прийнята за сумісництвом на посаду головного бухгалтера ВАТ «Ірпінський комбінат «Перемога» з 1 жовтня 2008 року до 1 жовтня 2023 року зі встановленим посадовим окладом 6 000,00 грн;

- 16 лютого 2010 року ліквідатор ВАТ «Ірпінський комбінат «Перемога» видав наказ № 03-к, згідно з яким звільнив позивачку з роботи на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України);

- 30 серпня 2010 року Ірпінський міський суд Київської області ухвалив рішення, в якому змінив формулювання підстави звільнення на пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України (у зв`язку з ліквідацією підприємства) та змінив дату звільнення з 17 лютого 2010 року на 15 лютого 2010 року, стягнув заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 5 902,99 грн;

- звільняючи позивачку з роботи, відповідач не виплатив їй вихідну допомогу й інші належні виплати, хоча позивачка зверталася з відповідною вимогою.

8 жовтня 2013 року Придніпровський районний суд м. Черкас постановив ухвалу про відкриття провадження у справі.

Суди першої й апеляційної інстанцій розглянули справу, проте 21 травня 2014 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував їхні рішення та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

10 жовтня 2014 року Придніпровський районний суд м. Черкас ухвалив заочне рішення про задоволення позовних вимог: стягнув з відповідача на користь позивачки 482 579,56 грн (72 000,00 грн вихідної допомоги; 18 633,60 грн компенсації за невчасно виплачену вихідну допомогу; три проценти річних від простроченої суми заборгованості з виплати вихідної допомоги у сумі 9 870,90 грн; 318 977,01 грн середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги; 41 676,55 грн компенсації за невчасно виплачений середній заробіток; три проценти річних від простроченої суми заборгованості з виплати середнього заробітку у сумі 21 421,50 грн), а також стягнув 5 860,47 грн середнього заробітку за період затримки розрахунку з 12 вересня 2014 року до дня постановлення судового рішення.

Суд вважав, що позивачка не отримала вчасно вихідну допомогу, право на яку мала на підставі рішення суду від 30 серпня 2010 року про зміну формулювання підстави звільнення та про зміну дати звільнення; а крім того, слід стягнути інші компенсаційні виплати, передбачені законом.

Після перегляду справи в апеляційному порядку 14 грудня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скерував справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

18 травня 2017 року Апеляційний суд Черкаської області ухвалив рішення, згідно з яким: скасував заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості з виплати вихідної допомоги у сумі 9 870,90 грн і трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості з виплати середнього заробітку у сумі 21 421,50 грн; у цій частині відмовив у задоволенні позову, а в іншій заочне рішення залишив без змін.

Апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції помилково застосував припис статті 625 ЦК України, який незастосовний до трудових, сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

30 червня 2017 року відповідач подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу. Просить скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 10 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року, а провадження у справі закрити. Скаржиться на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотивує касаційну скаргу так:

- спір має розглядати господарський суд, оскільки на момент подання позову було порушено провадження про банкрутство ВАТ «Ірпінський комбінат «Перемога»;

- прострочення з виплати належних позивачці під час звільнення сум необхідно було розраховувати з дати набрання законної сили рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 серпня 2010 року у справі № 2-927/2010, а не з наступного дня за днем звільнення позивачки.

7 вересня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача.

27 вересня 2017 року позивачка подала клопотання про залишення без розгляду касаційної скарги до сплати відповідачем судового збору. Крім того, у цьому клопотанні позивачка виклала заперечення щодо необґрунтованого (всупереч принципу res judicata) поновлення відповідачеві строку на касаційне оскарження та безпідставності скарги на помилкову юрисдикцію суду.

28 вересня 2017 року позивачка подала заперечення на касаційну скаргу, які мотивувала так:

- справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства;

- заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 10 жовтня 2014 року вже було предметом касаційного перегляду, а тому не може двічі переглядатись одним і тим самим судом;

- суд має застосувати висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс13 і від 3 липня 2013 року у справі № 6-64цс13;

- компенсація через затримку виплати заробітної плати, а також вихідної допомоги, яка входить до структури заробітної плати, встановлена статтею 34 Закону України «Про оплату праці», статтями 2 і 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення компенсації працівникам втрат частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) викладено в новій редакції.

4 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

17 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Оскільки відповідач оскаржує рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 10 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року з підстав порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду розглядатиме справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Ірпінський комбінат «Перемога» про стягнення вихідної допомоги, компенсації за невчасно виплачену вихідну допомогу, трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості по виплаті вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги, компенсації за невчасно виплачений середній заробіток, трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості по виплаті середнього заробітку, стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги на день фактичного розрахунку за касаційною скаргою відповідача на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 23 жовтня 2019 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Т. О. АнцуповаО. Р. Кібенко
С. В. БакулінаВ. С. Князєв
В. В. БританчукН. П. Лященко
Ю. Л. ВласовО. Б. Прокопенко
М. І. ГрицівВ. В. Пророк
В. І. ДанішевськаЛ. І. Рогач
Ж. М. ЄленінаО. М. Ситнік
О. С. ЗолотніковО. С. Ткачук
В. Ю. Уркевич