28.10.2019 Єдиний унікальний номер 205/7142/19
Провадження № 2/205/2677/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Шавули В.С. за участю секретаря Далакян Л.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дніпропетровський електровозобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 19.08.2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Державного підприємства «Дніпропетровський електровозобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки, у якому просить стягнути з відповідача на його користь суму в розмирі 23379,58 грн. - заборгованість по заробітній платі, та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, зобов`язати відповідача сплатити страхові внески згідно ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2019р. відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач 02 жовтня 2019 року надав суду відзив на позов, в якому посилаючись на викладені обставини просить частково задовольнити позовні вимоги лише у межах суми заборгованості щодо виплати заробітної плати, а саме 19 821,48 грн., а у задоволені решти позовних вимог відмовити. (а.с.16-18).

Позивач в свою чергу відповіді на відзив до суду не надав.

У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 01.10.1993 року працювала в Державному підприємстві «Дніпропетровський електровозобудівний завод», звільнена 25.06.2019 року на підставі ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням (а.с.5-7).

Положеннями статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до довідки Державного підприємства «Дніпропетровський електровозобудівний завод» № 344 від 03.07.2019 р., заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 по виплаті заробітної плати станом на 25.06.2019 р. склала в сумі 23 379,58 грн.(а.с.8).

В матеріалах справи відсутні докази повного розрахунку по заробітній плати відповідача з позивачем, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 26.06.2019р. (наступний за днем звільнення) по дату подання позову.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про плату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 № 100 (далі - Порядок).

Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати)

В якості доказу нарахованої, але не сплаченої станом на дату звільнення суми заборгованості по заробітній платі, позивачем надано копії розрахункових листів, який суд приймає в якості належного доказу, оскільки розрахунково-платіжна відомість працівника (розрахунковий листок) є одним із первинних бухгалтерських документів, визначених наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», поряд з табелем обліку використання робочого часу та розрахунково-платіжною відомістю (зведеною).

Оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося 25.06.2019 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих нею за попередні два місяці роботи, а саме за квітень і травень 2019 року.

Так, згідно розрахункового листка за квітень 2019 р. позивач відпрацювала 22 робочих дні 4710,88 грн., в травні 2019 р. позивач відпрацювала 23 робочих дні 5154,16 грн..

Таким чином, виходячи з розрахунку 9865,04 грн. (4710,88 грн. + 5154,16 грн. ) / 45 дні (22+23 днів), середньо денний заробіток позивача складає 219,22 грн..

Період затримки розрахунку при звільненні складає з 26.06.2019 р. по 19.08.2019 р. включно: 4 дні червня 2019 р., 23 дні липня 2018 р., 19 днів серпня 2019 р., та становить 46 робочих днів.

Середньо місячний заробіток позивача виходячи з викладеного складає 219,22 грн. * 46 дні = 10 084,12 грн..

Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб, в тому числі, за цивільно-правовими договорами.

В межах даного спору суд не вбачає підстав для покладання на відповідача зобов`язань перерахування кошти за позивача, як застраховану особу, за відсутності доведених правових підстав щодо виникнення між сторонами спору з цього приводу.

Згідно з ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, інші учасники справи судових витрат не зазнали, у зв`язку із чим, судові витрати покласти на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265,273,279, 430 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дніпропетровський електровозобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» (місцезнаходження: м.Дніпро, вул.. Орбітальна, буд.№13, ), на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість по заробітній в сумі 23379,58 грн.(двадцять три тисячі триста сімдесят дев`ять грн. 58 коп.).

Стягнути з Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул.. Орбітальна, буд.№13, ), на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 середній заробіток за весь час затримки з 26.06.2019 р. по 19.08.2019 р. у розмирі 10 084,12грн. (десять тисяч вісімдесят чотири грн. 12 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення заробітної плати підлягає негайному виконанню.

Сума заробітної плати визначена без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 01.11.2019 року.

Суддя В. С. Шавула