РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

03 грудня 2019 рокуСправа №451/321/19
Провадження № 2/451/628/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю: позивача, представника позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Дяків Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Радехові цивільну справу №451/321/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Радехівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

04 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Радехівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав.

В позовній заяві зазначає, що 14 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, під час якого в них народилася дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через різні погляди на життя, постійні сварки та непорозуміння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ще до народження дитини почали проживати окремо один від одного. Оскільки сім`я фактично розпалася й подальше спільне життя стало неможливим, 06 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. 07 серпня 2015 року Радехівський районний суд Львівської області прийняв рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнив та розірвав шлюб, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Їхня дочка, ОСОБА_4 , зареєстрована і проживає з матір`ю - ОСОБА_2 , в АДРЕСА_1 , про що засвідчує довідка КП «Радехівське міське водоканалізаційне господарство» №632 від 22.02.2019 р. Дитина свого батька зовсім не знає, ніколи його не бачила і ніколи з ним не спілкувалася. Відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки. Він жодного разу не бачив ОСОБА_5 , ніколи не цікавився її розвитком, здоров`ям, зовсім не надає коштів на утримання дитини. З листа Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області №616/15/25-19/1352 від 27.02.2019 р. вбачається, що згідно даних АСВП виконавчі документи про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на виконанні не перебувають. Вихователь дошкільного навчального закладу №3 в м. Радехів ОСОБА_6 26.02.2019 р. надала письмове пояснення, в якому зазначила, що ОСОБА_4 відвідує середню групу «Сонечко»; батько дитини - ОСОБА_3 , жодного разу не приходив до своєї доньки в садочок, не відвідує батьківські збори, святкові ранки, відкриті заняття для батьків, інші заходи, пов`язані з навчально-виховним процесом дитини. У своїй заяві від 26.02.2019 р. ОСОБА_7 , жителька АДРЕСА_2 , зазначила, що є матір`ю ОСОБА_3 і бабою ОСОБА_4 , та засвідчує, що її син не виконує батьківських обов`язків, своєю дочкою не цікавиться, не спілкується з нею та не допомагає їй матеріально. ОСОБА_8 , жителька АДРЕСА_3 , у своїй заяві від 24.02.2019 р. зазначила, що вона є хресною мамою ОСОБА_4 і їй відомо, що ОСОБА_3 з дня народження дочки не приймає участі у її вихованні, не спілкується з мамою дитини і що у віці чотирьох років ОСОБА_5 жодного разу не бачила свого тата. Сусідка позивача, ОСОБА_9 , жителька АДРЕСА_4 , у своїй заяві від 26.02.2019 р. зазначає, що ОСОБА_3 не надає жодної підтримки (ні моральної, ні фінансової) своїй дочці і що він жодного разу від дня народження дитини її не відвідував. Свідоме небажання відповідача піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати свою дочку необхідними матеріальними умовами для проживання, виховувати її в дусі високої моралі, поваги до людей та суспільства, а також неспроможність відповідача до виправлення власного відношення до батьківських обов`язків та своєї поведінки, змусили позивача звернутися до суду з метою захисту прав своєї дитини та забезпечення дочці кращого майбутнього. Просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно його малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просили ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо винесення заочного рішення не заперечили.

Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав та в судове засідання не з`явився, хоча про місце, час розгляду судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.33,45).

Представник третьої особи Служби у справах дітей Радехівської районної державної адміністрації Львівської області Дяків Л.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки та пояснила, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав надано службою на підставі доказів та пояснень, які надала позивач, ОСОБА_3 , викликався на засідання комісії, але не з`явився.

Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач та представник позивача.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що позивачку знає десь біля 10 років. Ії чоловіка також знає, останній залишив сім`ю коли дитині виповнився один рік, і з цього часу не приймає участі в її вихованні, не цікавиться дитиною.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області від 08 липня 2014 року, актовий запис № 77 (а.с.9).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується копією рішення Радехівського районного суду Львівської області від 07 серпня 2015 року (а.с.10-12).

Відповідно до довідки №632, від 22.02.2019 року, виданої КП «Радехівське міське водоканалізаційне господарство», вбачається, що ОСОБА_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 і за даною адресою зареєстровані ОСОБА_10 - брат, ОСОБА_11 - мати, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_12 - племінник (а.с.13).

Згідно листа Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області №616/15/25-19/1352 від 27.02.2019 р., згідно даних АСВП виконавчі документи про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на виконанні не перебувають (а.с.14).

Вихователь дошкільного навчального закладу №3 в м. Радехів, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 надала письмове пояснення, в якому зазначила, що ОСОБА_4 відвідує середню групу «Сонечко»; батько дитини - ОСОБА_3 , жодного разу не приходив до своєї доньки, не відвідує батьківські збори, святкові ранки, відкриті заняття для батьків, інші заходи, пов`язані з навчально-виховним процесом дитини (а.с.15).

У заяві від 26.02.2019 р., ОСОБА_7 , жителька АДРЕСА_2 , зазначила, що є матір`ю ОСОБА_3 і бабою ОСОБА_4 , та засвідчує, що її син не виконує батьківських обов`язків, своєю дочкою не цікавиться, не спілкується з нею та не допомагає їй матеріально (а.с.16).

Відповідно до заяви від 26.02.2019 р. сусідка позивача, ОСОБА_9 , жительки АДРЕСА_4 , зазначає, що ОСОБА_3 не надає жодної підтримки (ні моральної, ні фінансової) своїй дочці і що він жодного разу від дня народження дитини її не відвідував (а.с.17).

Згідно заяви від 24.02.2019 р. ОСОБА_8 , жителька АДРЕСА_3 , зазначила, що вона є хресною мамою ОСОБА_4 і їй відомо, що ОСОБА_3 з дня народження дочки не приймає участі у її вихованні, не спілкується з мамою дитини і що у віці чотирьох років дочка жодного разу не бачила свого тата (а.с.18).

З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , жителя м. Радехів Львівської області, відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого Радехівською районною державною адміністрацією Львівської області від 18.03.2019 року №03-26/572-14, який був підтриманий представником в судовому засіданні, райдержадміністрація вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , жителя м. Радехів Львівської області відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.36,36-зворот).

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Свідок ОСОБА_8 суду підтвердила, що відповідач залишив сім`ю коли дитині виповнився один рік, і з цього часу не приймає участі в її вихованні, не цікавиться дитиною, недовіряти показам якої у суду немає підстав.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Суд вбачає, що відповідач ОСОБА_3 свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дочки ОСОБА_4 , не цікавиться її долею, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає, тобто жодного контакту з дитиною не підтримує.

Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дочкою не робив, а навпаки, відповідач не тільки ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а свідомо не небажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини.

Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та він свідомо відмовився приймати участь в житті своєї дитини.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141, 206, 258-259,263-265, 280,284, 315 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно його малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ), жительки АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Радехівського районного суду Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 8 грудня 2019 року.