У Х В А Л А

29 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 587/2110/16-ц

Провадження № 14-25цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н. П.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільної справи за позовом Спільного агрохімічного підприємства «Родючисть» (Товариство з обмеженою відповідальністю) до ОСОБА_3, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області Глушак МаріїВасилівни, Фермерського господарства «Натон» (далі - ФГ «Натон») про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації

за касаційною скаргою ФГ «Натон» на заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 4 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року Спільне агрохімічне підприємство «Родючисть»

(далі - САП «Родючисть») звернулось до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 29 липня 2011 року між ним як орендарем і ОСОБА_3 як орендодавцем укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 28 грудня 2011 року.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачеві стало відомо, що на підставі рішення від 20 травня 2016 року державний реєстратор виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області Глущак М. В. зареєстрував договір оренди землі від 29 грудня 2015 року, укладений між ФГ «Натон» і ОСОБА_3, предметом якого є земельна ділянка передана у користування САП «Родючисть». Приймаючи зазначене рішення, державний реєстратор не здійснив запити до відповідних органів з метою перевірки наявності вже зареєстрованих прав на вищезазначену земельну ділянку, що призвело до подвійної реєстрації прав оренди на одну і ту саму земельну ділянку.

Посилаючись на неправомірність дій державного реєстратора й на те, що оспорюваний договір оренди землі укладений до закінчення строку дії договору оренди, укладеного з САП «Родючисть», у користуванні якого перебуває спірна земельна ділянка, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі від 29 грудня 2015 року, укладений між ФГ «Натон» та ОСОБА_3, та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області Глушак М. В. про реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки за ФГ «Натон».

Заочним рішенням Сумського районного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 29 грудня 2015 року між ФГ «Натон» та ОСОБА_3 У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент укладення оспорюваного договору, не закінчився строк дії договору оренди від 29 липня 2011 року, укладений між САП «Родючисть» та ОСОБА_3, а тому з урахуванням вимог частини п'ятої статті 116 Земельного кодексу України, ОСОБА_3 не мала права передавати в користування земельну ділянку без припинення права попереднього користування цією земельною ділянкою САП «Родючисть», що свідчить про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди землі від 29 грудня 2015 року, укладеного між ФГ «Натон» та ОСОБА_3 Суду не надано належних та допустимих доказів того, що під час державної реєстрації оспорюваного договору оренди землі державний реєстратор повною мірою перевірив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Разом із тим наявність судового рішення про визнання недійсним договору оренди землі є самостійною підставою для скасування запису про державну реєстрацію оренди землі.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 6 лютого 2018 року заяву ФГ «Натон» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 4 квітня 2018 року апеляційну скаргу ФГ «Натон» залишено без задоволення, а заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки внаслідок укладення між відповідачами договору оренди землі на земельну ділянку, право на користування якою належить САП «Родючисть» на підставі договору оренди землі, що діє до 29 липня 2021 року, порушено права позивача. На момент звернення до суду з позовом оспорюваний договір був чинним, тому суд відхилив доводи апеляційної скарги ФГ «Натон» про відсутність предмета спору у зв'язку з розірванням цього договору на підставі додаткової угоди від 20 вересня 2017 року. Крім того, існування договору оренди землі між ФГ «Натон» і ОСОБА_3 могло тягнути за собою певні юридичні наслідки, які можуть порушувати права та інтереси позивача, а тому визнання його недійсним є обґрунтованим, незважаючи на те, що оспорюваний договір розірвано на підставі додаткової угоди під час провадження у справі.

У квітні 2018 року ФГ «Натон» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 4 квітня 2018 року і постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Касаційну скаргу мотивовано, тим, що оспорюваний договір оренди землі припинив свою дію у зв'язку з його розірванням, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28 вересня 2017 року внесено відповідний запис про реєстрацію іншого речового права, а тому визнати недійсним договір, який припинив свою дію неможливо, відтак предмет спору відсутній. Наведене, на думку заявника, є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Позивач не є стороною оспорюваного правочину, а тому не має права ставити питання про визнання його недійсним, що свідчить про неправильно обраний спосіб судового захисту. Суди не звернули увагу, що в одному провадженні об'єднано позовні вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, оскільки одним із відповідачів є суб'єкт владних повноважень, а тому помилково виходили з того, що спір має цивільно-правовий характер.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 31 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали та надано учасникам справи строк на подання відзиву на касаційну скаргу.

Учасники справи у визначений ухвалою суду строк не скористалися наданим їм процесуальним законом правом надання відзиву.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 5 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною шостою статті 403 ЦПК України встановлено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, з обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 ЦПК України (частина четверта статті 404 цього Кодексу).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 18 грудня 2018 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на те, що ФГ «Натон» оскаржує судові рішення з підстав порушення правил суб'єктної юрисдикції.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2018 року, обґрунтованими та приймає справу до розгляду в межах оскарження з підстав, установлених частиною шостою статті 403 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, статтями 402 - 404, підпунктом 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу за позовом Спільного агрохімічного підприємства «Родючисть» (Товариство з обмеженою відповідальністю) до ОСОБА_3, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області Глушак МаріїВасилівни, Фермерського господарства «Натон» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації за касаційною скаргою Фермерського господарства «Натон» на заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 26 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 4 квітня 2018 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 6 березня 2019 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
В. В. Британчук Л. І. Рогач
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв О. Г. Яновська