Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/5295/18

Номер провадження 22-ц/804/390/19

22 січня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженя з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року, у складі судді Соловйова О.А.

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірвано 27.11.2017 року на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області. Відповідач з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги відповідача не вистачає на потреби дитина, яка хворіє, що потребує додаткових коштів на її лікування та догляд, у зв'язку із чим, позивач вимушена була звернутись до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2018 року, з урахуванням вже сплачених аліментів за цей період, та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року змінити в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів (заробітку) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму, в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не оспорюючи факт стягнення аліментів, не погоджується з розміром, оскільки , як тільки дитина почала хворіти, відповідач уклав договір страхування на дитину та повідомив позивачку, що вона може використовувати страховку для придбання ліків. Від першого шлюбу має малолітнього сина, та по домовленості між колишнім подружжям, він залишив у дар квартиру, але продовжує надавити сину матеріальну допомогу. 20 серпня 2018 року у відповідача народилась третя дитина, яка разом з цивільною дружиною знаходиться на його утриманні. Через стан здоров'я цивільна дружина та дитина постійно потребують додаткових витрат. Так посилаючись на ст. 182 Сімейного кодексу України, зазначає, що з урахуванням того, що на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей та цивільна дружина, вважає, що аліменти стягнуті у розмірі 1/6 частині не порушать права на утримання жодного з його дітей.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Сторони своїм правом на подання відзиву не скористалися.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась клопотань до апеляційного суду не надала, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справі зва її відсутність.( а.с .87, 90-91)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника ОСОБА_4, які просили задовольнить апеляційну скаргу, представника позивача ОСОБА_6, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, просила судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданим 19.08.2014 року.

Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27.11.2017 року.

Відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями квитанцій, наданих відповідачем.

З наданих позивачем медичних довідок вбачається, що малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, поставлений діагноз «о. гастрит», «Поліноз» та призначено тривале лікування. ( а.с. 35-40)

За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 31.08.2018 року, відповідач є також батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка знаходиться на його утриманні разом із цивільною дружиною, остання знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, що не заперечувалось представником позивача.

Також, відповідач від першого шлюбу має малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та в рахунок аліментів на дитину передав у дар колишній дружині нерухоме майно у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування від 26.01.2011 року та копією розписки ОСОБА_9 від 26.01.2011 року.

Судом також встановлено, що відповідач працездатний, має стабільний дохід , що у середньомісячному виразі становить 11543 гривні .( а.с. 27)

Позивачка за станом свого здоров'я не працює. Крім того, ОСОБА_5, як постійно та тривало хворіюча дитина, потребує домашнього догляду матері. ( а.с. 32)

Отже, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків, наявності стабільного доходу, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 у розмірі 1/5 частини від його заробітку (доходу).

При цьому судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно стану здоров'я ОСОБА_10.(мати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з якою відповідач разом проживає, проте не перебуває у шлюбі, та яка потребує додаткових витрат на постійне обстеження, лікування, оскільки суд врахував зобов'язання відповідача перед нею відповідно до ч.2 ст. 91 Сімейного кодексу України, проте, врахування інших чинників в сенсі ст. 182 Сімейного кодексу, у даному випадку, законом не передбачено. Підстав для врахування вимог ч. 1 ст. 91 Сімейного кодексу України не встановлено.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Отже, за наявності правових підстав, батько може звернутись до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів.

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо часткового задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року залишити без змін.

Відновити дію судового рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 25 січня 2019 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.