УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2019 року

м. Київ

справа № 206/3748/18

провадження № 61-1301ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Самарського районного суду

м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_6 про забезпечення позову, в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Собко Наталія Володимирівна, про визнання майнових прав за договором, визнання права власності, визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Собко Н. В., про визнання майнових прав за договором, визнання права власності, визнання договору недійсним.

13 липня 2018 року надійшла уточнена заява ОСОБА_6 про забезпечення позову, згідно якої вона просила накласти заборону (арешт) на відчуження незавершеної будівництвом станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 283,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованої за ОСОБА_4 У порядку зустрічного забезпечення відповідно до статті 154 ЦПК України запропоновано внести на депозитний рахунок суду 1 000,00 грн.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня

2018 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду

від 18 грудня 2018 року, забезпечено позов шляхом накладення заборони (арешту) на відчуження незавершеної будівництвом станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 283,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованої за ОСОБА_4

У порядку зустрічного забезпечення на підставі статті 154 ЦПК України зобов'язано ОСОБА_6 протягом десяти днів з дня підписання цієї ухвали внести на депозитний рахунок суду 10 000,00 грн та подати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Самарського районного суду

м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовані всі обставини, які мають значення для справи, не наведено обставин, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову в справі може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняте з порушенням норм процесуального права, на основі одностороннього та неповного з'ясування обставин справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини сьомої статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як передбачено статтею 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вирішуючи дану заяву, взяв до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходив з висунутих у цій справі позовних вимог, оскільки невжиття таких заходів може призвести до утруднення чи невиконання можливого рішення суду, що є підставою до забезпечення позову шляхом накладення заборони (арешту) на відчуження незавершеної будівництвом станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 283,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованої за

ОСОБА_4. Разом з тим, з метою забезпечення відшкодування збитків

ОСОБА_4, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, суд обґрунтовано вважав необхідними застосувати в цій справі зустрічне забезпечення позову.

Правильне застосування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за заявою ОСОБА_6 про забезпечення позову, в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Собко Наталія Володимирівна, про визнання майнових прав за договором, визнання права власності, визнання договору недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська