Єдиний унікальний номер 229/2191/19 Номер провадження 22-ц/804/2462/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Санікової О.С., Агєєва О.В.,

за участю секретаря судового засіданні Самойленко Г.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 липня 2019 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Гонтар А.Л. в місті Дружківці Донецької області, (повне судове рішення складено 29 липня 2019 року) у справі номер 229/2191/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати заробітної плати в зв`язку із порушенням термінів її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року до Дружківського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати заробітної плати в зв`язку із порушенням термінів її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 11 червня 2001 року перебував в трудових відносинах з відповідачем. 17 липня 2017 року позивача звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

При звільненні з ним не проведено розрахунків, тому позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 26171,88 грн., втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 4274,40 грн. суму винагороди за підсумками роботи за 2016 рік в розмірі 52,5% від окладу за грудень 2016 року у розмірі 2475,38грн., середній заробіток за період затримки з 17.07.2017 року по день фактичного розрахунку за кожний робочий день виходячи із розміру середньоденної заробітної плати 201,36 грн.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 19 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати заробітної плати в зв`язку із порушенням термінів її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року у сумі 26171,88 грн. з утриманням податку й інших обов`язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за березень 2017 року у розмірі 2581,33 грн. та в частині стягнення заробітної плати за квітень

2017 року - липень 2017 року у сумі 23590,55 грн. після набрання рішенням чинності.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням в частині спору про стягнення заборгованості по заробітній платі не погодився відповідач АТ «Українська залізниця», подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19.07.2019 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 26171,88 грн. та стягнення судового збору в розмірі 1921,00 грн. і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду в частині стягнення заробітної плати та судового збору ухвалено з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Однак, через захоплення підприємства невідомими особами, відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією. Тому не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором через форс-мажорні обставини. При цьому посилається на рішення РНБО України від 15.03.2017 року «Про невідкладні заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», з якого вбачається, що припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного і автомобільного сполучення.

Вважає, що суд помилково не застосував до вимог про стягнення заборгованості з заробітної плати положення та висновки, викладені в Науково-правовому висновку Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року.

Крім того, зазначив, що суд безпідставно та з порушенням норм матеріального та процесуального права стягнув з відповідача судовий збір в сумі 1921,00 грн. оскільки при розподілі судових витрат суд мав виходити з суми судового збору в розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не 1921,00 грн., оскільки позовна заява подана фізичною особою.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оскільки відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині спору про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 26171,88 грн. та судового збору в розмірі 1921,00 грн., апеляційний суд переглядає рішення суду саме в цій частині.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до трудової книжки ТН №205676 ОСОБА_1 з 11.06.2001 року працював в Ясинуватській дистанції сигналізації та зв`язку ДП «Донецька залізниця». Законом України від 23.02.2012 року №4442-IV ДП «Донецька залізниця» реорганізована шляхом злиття в регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 53-56).

З наказу структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про встановлення простою від 17.03.2017 року №236/ДНД вбачається, що у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриття усіх залізничних колій, що ведуться до лінії розмежування з непідконтрольній українській владі території, встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції. Оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи (а.с. 66-67).

Відповідно до наказу №645-НЗ-1 від 28.04.2017 року ПАТ «Українська залізниця» регіональної філії «Донецька залізниця» з 17.07.2017 року вилучено зі складу регіональної філії «Донецька залізниця» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та виробничі підрозділи, які підпорядковані структурному підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» із загального штату чисельністю 145120 штатних одиниць, у тому числі Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку кількістю 313 шт.од. (а.с. 63-65).

Наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) від 10.07.2017 року №8885/ДН-ос ОСОБА_1 звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату 17.07.2017 року, з компенсацією 33 днів відпустки (а.с. 62).

З розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 видно, що йому нарахована заробітна плата за березень 2017 року в розмірі 5081,33 грн., квітень 2017 року - 4002,06 грн., травень 2017 року - 3221,79 грн., червень 2017 року - 1006,81 грн., липень 2017 року - 15359,89 грн. (а.с. 57-61).

Згідно з довідкою про доходи та видатковим касовим ордером №2331 від 19 вересня 2017 року за березень 2017 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату в розмірі 2338,30 грн. та виплачено 1859,37 грн. за першу половину березня 2017 року з утриманням податку й інших обов`язкових платежів (а.с. 84, 85).

Відповідно до висновку Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк. З 20.03.2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Донецьк, перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Унеможливлення виконання ПАТ «Укрзалізниця», регіональною філією «Донецька залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, статей 47, 83, 115, 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме актами тероризму на території м. Донецька, тривалими перервами в роботі транспорту, регламентними умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбачуваними і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язаної сторони за трудовим договором (а.с. 86-90).

Задовольняючи позов в частині спору про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року - липень 2017 року в розмірі 26171,88 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог в цій частині.

Стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1921,00 грн., суд першої інстанції виходив з часткового задоволення позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 11 червня 2001 року по 17 липня 2017 року, звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (а.с. 53-57).

З розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 видно, що йому нарахована заробітна плата за березень 2017 року в розмірі 5081,33 грн., квітень 2017 року - 4002,06 грн., травень 2017 року - 3221,79 грн., червень 2017 року - 1006,81 грн., липень 2017 року - 15359,89 грн. (а.с. 57-61).

Згідно з довідкою про доходи та видатковим касовим ордером №2331 від 19 вересня 2017 року за березень 2017 року ОСОБА_1 нараховане заробітну плату в розмірі 2338,30 грн. та виплачено 1859,37 грн. за першу половину березня 2017 року з утриманням податку й інших обов`язкових платежів (а.с. 84, 85).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині спору про стягнення заборгованості по заробітній платі в загальному розмірі 26171,88 грн. з посиланням на припинення нарахування заробітної плати з березня 2017 року на виконання Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», а також виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, і як наслідок відсутністю доступу до первинних документів.

Апеляційний суд ці доводи відхиляє, та виходить з наступного.

Відповідач не оспорює факт наявності заборгованості зі сплати заробітної плати позивачу, що підтверджується видатковим касовим ордером №2331 від 19 вересня 2017 року про виплату ОСОБА_1 заробітної плати в розмірі 1859,37 грн. за першу половину березня 2017 року (а.с. 85).

Отже, відповідач не спростував надані позивачем розрахунки заборгованості по заробітній платі (зокрема за період з березня 2017 року по липень 2017 року), у строки, встановлені частиною 1 ст. 116 КЗпП України, не виплатив всі суми, що належали позивачу від підприємства як при звільненні, так і на час розгляду справи судом першої інстанції. Розмір стягнутої судом суми заборгованості ним фактично не оспорюється.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року розмірі 26171,88 грн., суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують та не впливають на правильність його ухвалення.

Відтак, підстав для скасування судового рішення в частині спору про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року не вбачається.

Разом з тим, апеляційний суд, перевіряючи правильність стягнення з відповідача судового збору за подання позивачем позовної заяви, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції у постанові за результатами розгляду апеляційної скарги має розподілити судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційній інстанції.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Від сплати судового збору позивача звільнено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір».

При поданні позовної заяви позивачем заявлена ціна позову в загальному розмірі 122929,58 грн. Судом першої інстанції позовні вимоги позивача задоволено частково в розмірі 26171,88 грн., тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 768,40 грн. - 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 липня 2019 року в частині стягнення з АТ «Українська залізниця» в державний бюджет судового збору підлягає зміні.

Крім того, згідно з пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні апеляційної і касаційної скарги на рішення суду, становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За подання апеляційної скарги відповідачем АТ «Українська залізниця» сплачено судовий збір в розмірі 1152,60 грн., тобто 150% від ставки судового збору в розмірі 768,40 грн. (а.с. 116).

Оскільки апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» в частині спору про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 26171,88 грн. не підлягає задоволенню, тому судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1152,60 грн. не підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 липня 2019 року в частині стягнення судового збору - змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 768,40 грн.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 липня 2019 року в частині спору про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 26171,88 грн. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 18 вересня 2019 року.

Суддя: