Єдиний унікальний номер 725/3425/19
Номер провадження 2/725/476/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.,

при секретарі Григорчук Д.В.

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , в інтересах якої діє адвокат Глинська Інна Павлівна (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради (місцезнаходження: площа Центральна, 9 м.Чернівці) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2019 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.

Посилались на те, що ОСОБА_1 на праві власності належить нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 .

Окрім неї за вказаною адресою зареєстровані також її дочка ОСОБА_3 ; внуки: ОСОБА_4 та неповнолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Однак з 2004 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 не проживають. Вони добровільно залишили місце свого проживання, оскільки дочка її довірительки - ОСОБА_3 вдруге вийшла заміж та переїхала проживати до свого чоловіка ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_3 у них народилося двоє дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які взагалі ніколи не проживали у спірній квартирі, а були лише зареєстровані після свого народження за місцем реєстрації їхньої матері.

Зазначає, що реєстрація місця проживання відповідачів у належному їй на праві власності майні створює їй ряд перешкод та порушує її право власності. Зокрема, відповідачі не беруть участі у витратах по утриманню спірного майна в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців. У зв`язку із цим, вона змушена щомісяця здійснювати платежі за осіб, які фактично у вказаному житлі не проживають. Також вона не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг.

Оскільки відповідачі у спірному майні не проживають, не сплачують комунальні послуги, не отримують за вказаною адресою кореспонденцію та у ньому відсутні їхні особисті речі, просила визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , такими що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

23 липня 2019 року через канцелярію суду від відповідачки ОСОБА_3 надійшов відзив (заперечення) на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідачі не визнають.

Посилалась на те, що після припинення проживання в квартирі АДРЕСА_1 вона постійно здійснювала догляд за вказаним майном у вигляді генеральних прибирань, а також сплачувала кошти за комунальні послуги, а саме: до 2013 року передавала кошти матері ОСОБА_1 , а після вказаного часу особисто здійснювала оплату, шляхом перерахування коштів зі свого карткового рахунку.

Оскільки обставини зазначені ОСОБА_1 , як на підставу для задоволення позову не відповідають дійсності, просила у його задоволені відмовити.

Під час розгляду справи позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Глинська І.П. позов підтримали та просили його задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що після своєї смерті має намір залишити квартиру дочці ОСОБА_3 . Однак на даний час у неї дуже скрутне матеріальне становище, у зв`язку із чим, вирішили оформити субсидію, але реєстрація відповідачів в її квартирі унеможливлює цей процес. Крім того, донька перестала сплачувати за комунальні послуги, піклуватися про неї, час від часу вчиняє з нею конфлікти. Просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , позов не визнали з підстав викладених у відзиві. ОСОБА_3 підтвердила, що тривалий час сплачувала за комунальні послуги, хоча й фактично не проживала в квартирі матері. Але з появою сім?ї та малих дітей у неї також виникли фінансові труднощі. Крім того, догляд за дітьми займає багато вільного часу, у зв`язку із чим, не має можливості піклуватися про матір так, як би їй того хотілося. Просила у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що має право бути зареєстрованою в спірній квартирі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради для розгляду справи не з`явився. 22 липня 2019 року на електронну адресу суду від представника Служби надійшла заява про слухання справи у її відсутність. Просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 02 листопада 1998р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 квітня 2019 року (а.с.9).

Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.

Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу №4 від 01 квітня 2019 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивачка ОСОБА_1 , відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Як вбачається із акту Житлово-будівельного кооперативу №4, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з 01 січня 2004 року у вказаному житлі не проживають. Вказане також підтвердили сусіди: ОСОБА_8 (мешканка кв. АДРЕСА_4), ОСОБА_10 (мешканець кв.АДРЕСА_9 ) та ОСОБА_9 (мешканець кв . АДРЕСА_7 ) (а.с.8).

Крім того, судом під час розгляду справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у спірному майні більше року не проживають.

Так, ОСОБА_3 разом із своєю сім`єю - чоловіком ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , проживають в квартирі АДРЕСА_3 .

Згідно вимог ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років та у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Отже, місцем проживання неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є місце проживання їхніх батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_3 .

Як пояснила під час розгляду справи відповідачка ОСОБА_4 , вона на даний час проживає зі своїм хлопцем по АДРЕСА_8 . До вказаного часу проживала разом із матір`ю ОСОБА_3 та вітчимом ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 .

Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як було встановлено судом, жодної домовленості між позивачем та відповідачами щодо користування спірним житлом укладено не було.

Більше того, судом встановлено, що реєстрація відповідачів у квартирі позивачки порушує її право як власника житла, оскільки, вона змушена сплачувати за них комунальні послуги, а також не може оформити субсидію. Вказані обставини суттєво впливають на її фінансове становище.

У відповідності до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачкою ОСОБА_3 надавалися для огляду в судовому засіданні квитанції про оплату комунальних послуг в спірній квартирі. Однак, на думку суду, вказані платіжні документи не можуть вважатися належними доказами, оскільки платником у них зазначено ОСОБА_1 (позивачку), а крім того, датовані вони ще 2013 роком. Інших доказів, які б свідчили, що відповідачі проживають в спірній квартирі, несуть витрати по її утриманню, чи принаймні, що у вказаній квартирі знаходяться їх особисті речі, суду не надано.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.16,317,319,386,391,405 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , належного їй на праві власності житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич