ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/811/15-ц Номер провадження 22-ц/814/1/19Головуючий у 1-й інстанції Гришко О. Я. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Пікуля В.П.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача Уварова Ю.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргоюсільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька»

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2017 року, ухвалене суддею Гришко О.Я., повний текст рішення складено - 08 листопада 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання правочину, укладеного з порушенням вільного волевиявлення його учасника, недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суд з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю«Селецька», третя особа: відділ Держгеокадастру в Оржицькому районі (попередня назва: відділ Держземагенства в Оржицькому районі), про визнання правочину, укладеного з порушенням вільного волевиявлення його учасника, недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 є власниками земельних ділянок площею 3,24 га, які розташовані на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. Вказаними земельними ділянками свого часу користувався відповідач на підставі договорів оренди, які були укладені між сторонами строком на 5 років. Позивачі зазначають, що вказані договори надавалися їм для підпису з незаповненими рядками щодо істотних умов договору та дати його підписання. Примірник договору та додатки до нього відповідач надавати орендодавцю відмовлявся. Протягом строку дії договору орендар недобросовісно виконував умови договору, орендну плату за користування земельною ділянкою у вказані строки не сплачував, її розмір, кількість та якість визначав на власний розсуд. Враховуючи вказані обставини, позивачі повідомили відповідача про те, що у подальшому не бажають поновлювати договірні відносини з СГ ТОВ «Селецька» та мають намір самостійно обробляти земельну ділянку. До спливу строку договору оренди землі відповідач не повідомляв позивачів про свій намір укласти договір оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). На вимогу повернути належну позивачам земельну ділянку для власного обробітку, відповідач уваги не звертав та продовжував розпоряджатися її майном (проводити сільськогосподарські роботи) на власний розсуд. Отримавши неофіційним шляхом копії договорів оренди земельної ділянки ними було виявлено, що відповідач одноосібно виготовив, підписав та зареєстрував договори оренди належних їм земельних ділянок. Договори оренди землі укладені між сторонами та зареєстровані у відділі Держкомзему у Оржицькому районі Полтавської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи. Однак, жодних договорів, заяв, актів з приводу оренди належних їм земельних ділянок з СГ ТОВ «Селецька», як вказують позивачі, вони не підписували та нікого іншого на такі дії не уповноважували. Просили суд визнати договір оренди земельної ділянки, укладений 15 березня 2011 року між СГ ТОВ «Селецька» та ОСОБА_4, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Оржицькому районі за № 04431 09 жовтня 2012 року, та договір оренди земельної ділянки, укладений 25 квітня 2011 року між СГ ТОВ «Селецька» та ОСОБА_5, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Оржицькому районі за № 04904 15 листопада 2012 року, недійсним та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2016 року прийнято відмову позивача ОСОБА_5 від позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до СГ ТОВ «Селецька», третя особа: відділ Держгеокадастру в Оржицькому районі (попередня назва: відділ Держземагенства в Оржицькому районі), про визнання правочину, укладеного з порушенням вільного волевиявлення його учасника, недійсним, провадження у даній справі в частині вимог ОСОБА_5 - закрите (т. 2 а.с. 47).

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання правочину, укладеного з порушенням вільного волевиявлення його учасника, недійсним - задоволено.

Визнано договір оренди земельної ділянки, укладений 15 березня 2011 року між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селецька» та ОСОБА_4, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Оржицькому районі за № 04431 09 жовтня 2012 року - недійсним.

Стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на користь ОСОБА_4 сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір у сумі 243, 60 грн.

Стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на користь ОСОБА_4 кошти, сплачені за проведення судових експертиз, в сумі 7 546,24 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цивільно-процесуальним кодексом України. Підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які саме повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладення договору на певних узгоджених між ними умовами. Проте, згідно висновку експерта № 1892 від 19.10.2017 року підпис в розділі «Підписи сторін» в графі «Орендодавець», що в договорі оренди землі від 15.03.2011 року, зареєстрованому в відділі Держкомзему в Оржицькому районі Полтавської області за № 04431 від 09 жовтня 2012 року та в графах від імені орендодавця в додатках до цього договору: в акті приймання-передачі земельної ділянки площею 3,24 га між ОСОБА_4 та сільськогосподарських ТОВ «Селецька» (в графі «Передав Орендодавець») та в таблиці розрахунку орендної плати між ОСОБА_4 та сільськогосподарським ТОВ «Селецька» (в графі «Орендодавець») - виконані не ОСОБА_4, а іншою особою.

В апеляційній скарзі СТОВ «Селецька» просить рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до СТОВ «Селецька» про визнання недійсним договору оренди землі від 15.03.2011 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суду першої інстанції позивачем не надано доказів, які б свідчили про невідповідність внутрішньої волі позивача укладеному правочину, відсутність їх бажання отримати реальні правові наслідки обумовлені цим правочином. Судом першої інстанції не було дано належної оцінки всім обставинам справи у їх сукупності, а лише взято до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи, який склав для суду встановлене значення, що є порушенням ст. 212 ч.1 та ч.2, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник правонаступника позивача ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду - залишити без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданого 07.06.2002 року Селецькою сільською радою Оржицького району Полтавської області ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 3,24 га, що розташована на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с. 6).

У договорі від 15.03.2011 року між ОСОБА_4 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селецька» зазначено, що договір оренди землі укладено на строк 10 років (земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2). Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Оржицькому районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 жовтня 2012 року за номером 04431 (т.1 а.с. 9-10).

ОСОБА_4 вказує, що своєї волі щодо користування належною їй земельною ділянкою іншим особам не висловлювала, своїх підписів на жодних документах з цього приводу не ставила, земельну ділянку нікому у користування не передавала, жодних екземплярів договорів оренди, актів приймання-передачі земельних ділянок, планів або схем земельних ділянок, кадастрових планів, актів з визначення меж земельних ділянок в натурі та інших документів їй відповідач не надавав.

Згідно висновку експерта № 1892 від 19.10.2017 року підпис в розділі «Підписи сторін» в графі «Орендодавець», що в договорі оренди землі від 15.03.2011 року, зареєстрованому в відділі Держкомзему в Оржицькому районі Полтавської області за № 04431 від 09 жовтня 2012 року та в графах від імені орендодавця в додатках до цього договору: в акті приймання-передачі земельної ділянки площею 3,24 га між ОСОБА_4 та сільськогосподарським ТОВ «Селецька» (в графі «Передав орендодавець») та в таблиці розрахунку орендної плати між ОСОБА_4 та Сільськогосподарським ТОВ «Селецька» (в графі «Орендодавець») - виконані не ОСОБА_4, а іншою особою (т.2 а.с. 228-238).

Суд не прийняв до уваги висновок експерта № 318 від 19.08.2017 року, наданий експертом Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса (т.2 а.с. 1-5) про те, що неможливо відповісти на питання, поставлені в ухвалі суду про призначення експертизи, оскільки при проведенні повторної експертизи у справі в іншій експертній установі експерт дав мотивований висновок 3 1892 від 19.10.2017 року, при цьому експертиза проводилася з залученням більшого об»єму дослідницького матеріалу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору оренди земельної ділянки було порушене вільне волевиявлення його учасника - орендодавця ОСОБА_4

Апеляційний суд у складі колегії судді погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскількисуд дійшов його після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції і це вбачається із матеріалів справи, згідно висновку експерта № 1892 від 19.10.2017 року підпис в розділі «Підписи сторін» в графі «Орендодавець», що в договорі оренди землі від 15.03.2011 року, зареєстрованому в відділі Держкомзему в Оржицькому районі Полтавської області за № 04431 від 09 жовтня 2012 року та в графах від імені орендодавця в додатках до цього договору: в акті приймання-передачі земельної ділянки площею 3,24 га між ОСОБА_4 та сільськогосподарським ТОВ «Селецька» (в графі «Передав орендодавець») та в таблиці розрахунку орендної плати між ОСОБА_4 та Сільськогосподарським ТОВ «Селецька» (в графі «Орендодавець») - виконані не ОСОБА_4, а іншою особою, що вказує на порушення вільного волевиявлення сторони договору - орендодавця ОСОБА_4

Суд першої інстанції у мотивувальній частині судового рішення вказав чому саме він бере за основу вказаний вище висновок експерта і чому відхиляє висновок експерта№ 318 від 19.08.2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, діяв у відповідності до вимог чинного ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач вчинила всі дії, що підтверджують її бажання укласти договір та його виконувати, а отже прийняла пропозицію відповідача на укладення договору оренди її земельної ділянки, не заслуговують на увагу, оскільки предметом даного спору є визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з тих підстав, що, як вказувала позивач ОСОБА_4, вона не підписувала його, а тому договір укладений з порушенням вільного волевиявлення його учасника. Щодо твердження відповідача в частині прийняття позивачем пропозиції на укладення договору оренди землі, то відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у даному випадку відповідач тлумачить фактичні обставини на свою користь.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно надав перевагу висновку експерта № 1892 від 19.10.2017 року, суд першої інстанції мотивував чому він не бере до уваги висновок експерта № 318 від 19.08.2017 року. Посилання відповідача на те, щовисновок експерта № 1892 від 19.10.2017 року проведений з порушенням вимог науково-методичних рекомендацій, не підтверджені належними та допустимими доказами, вказаний висновок є дійсним, доводи апеляційної скарги в цій частині є власним тлумаченням відповідача, які не грунтуються на доказах.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у призначенні додаткової експертизи, оскільки зі справи вбачається, що відповідач двічі заявляв клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи щодо другого примірнику договору оренди землі, суд першої інстанції відмовив у задоволенні цих клопотань, при цьому достатньо повно мотивував своє рішення про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертиз, у суді першої інстанції відповідач мав достатньо часу з дотриманням вимог ЦПК України в частині надання доказів по справі, відшукати та надати суду другий примірник спірного договору оренди землі та заявити клопотання про проведення відповідної експертизи.

По справі вбачається, що позивач ОСОБА_4 померла 14.12.2017 року (т.3 а.с. 106).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.01.2019 року залучено до участі у справі правонаступників ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (т.3 а.с.182-184).

09.01.2019 р. представник правонаступника ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_2 подала апеляційному суду заяву про залучення до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_6 (т.3 а.с. 177). Інші правонаступники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідних заяв апеляційному суду не подавали, їх думка щодо участі у справі в якості правонаступників після померлої ОСОБА_4 суду не відома. Апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» - залишити без задоволення.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2019 року.

Судді: Дорош А.І. Пікуль В.П. Лобов О.А.