ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Херсон

справа № 658/138/18

провадження № 22-ц/819/820/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 нарішення Каховського міськрайонного суду Херсонської областіу складі судді Терещенка О.Є. від 17 грудня 2018 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення частки у будинку і визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення частки у будинку і визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Після її смерті спадщину фактично прийняв її син - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 у встановленому законом порядку прийняла його бабуся ОСОБА_5 , але не встигла оформити спадкові права, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, а саме частина будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона, ОСОБА_2 , є єдиною спадкоємицею після ОСОБА_5 , але оформити спадкові права на спадщину не може через неможливість надати оригінал договору міни на підставі якого ОСОБА_3 набула право власності на частину будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом спору та те, що нотаріус не має можливості визначити частки співвласників в спірному будинку, тому просила суд визнати, що кожному із співвласників будинку АДРЕСА_1 належить по Ѕ його частки.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину будинку літ «А» загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м., веранди літ. «а», сарай літ. «Б,В», туалет літ. «Г», хвіртка № 1, паркан №2, вимощення «3», водопровод № АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17 грудня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на спадкове майно, а саме: 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням цього суду від 29 травня 2019 року визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, зокрема щодо підтвердження родинних відносин позивачки з померлою ОСОБА_5 , а також суд першої інстанції не обґрунтував висновок стосовно першої вимоги заявленої позивачкою, що призвело до ухвалення судом незаконного та необґрунтованого рішення.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 доводи апелянта не визнала, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 1998 року за реєстровим № 2182 приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Коршуновою Л.А. було посвідчено договір міни за яким ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с АДРЕСА_3 100).

Зі змісту укладеного правочину вбачається, що частки співвласників будинку не визначалися, а отже будинок є спільною сумісною власністю співвласників.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . До складу спадщини ввійшли усі права та обов`язки спадкодавця щодо належної їй частини зазначеної вище домобудівлі.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 , відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийнявїї син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не оформивши своїх спадкових прав.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його бабуся ОСОБА_5 шляхом подачі заяви до нотаріальної контори.

Проте нотаріус відмовив ОСОБА_6 .О. у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно з причин відсутності визначення частки у праві спільної сумісної власності за спадкодавцем та відсутністю можливості проведення державної реєстрації права власності на відповідну частину житлового будинку за спадкодавцем. Рекомендовано спадкоємцю звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів та визнання права власності на успадковане нерухоме майно.

Але ОСОБА_5 також не встигла оформити свої спадкові права на частину вищезазначеної домобудівлі у зв`язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У передбачений ч. 1 ст.1270 ЦК України строк, з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. звернулася ОСОБА_2 , позивачка у даній справі.

10.12.2014 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за яким 22.05.2003 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила розпорядження щодо частини квартири АДРЕСА_4 .

Проте щодо видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в житловому будинку АДРЕСА_1 нотаріусом було відмовлено оскільки не визначено розмір частки в праві спільної сумісної власності в житловому будинку АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_3 . Роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже ОСОБА_2 було подано до суду позовну заяву про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності на будинок та визнання за позивачем права власності на будинок.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258. ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (ст. 1266 ЦК України).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивачка позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини у вигляді Ѕ частини будинку в позасудовому порядку.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на спірну частку будинку, беручи до уваги, що спадкоємець згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що заявлені позовні вимоги щодо визнання за позивачкою в порядку спадкування права власності на 1/2 частину спірного будинку ґрунтуються на вимогах закону, а тому суд правильно задовольнив ці вимоги.

Висновки суду в цій частині підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Правомірність прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті онука не є предметом позову, але судом досліджувалося спадкова справа заведена після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , при цьому неправомірність дій нотаріуса щодо вчинення відповідних нотаріальних дій у спадковій справі у встановленому законом порядку не оскаржувалися, а тому посилання апелянта на порушення п.3.3-3.5 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою недоведено в суді ступінь свого споріднення з спадкодавцем ОСОБА_5 , а саме ненадання доказів про те, що її батько ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є рідним братом ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а архівна довідка № 05-14/257 від 23.05.2014 року не є тим доказам, який підтверджує родинні відносини позивачки з померлою ОСОБА_5 , який визначено п. 4.2 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України також є безпідставними, оскільки нотаріус перевіряв наявність підстав для закликання до спадкування за законом особу, яка подала заяву про видачу свідоцтва і його дії незаконними не визнані.

Крім того, на запита нотаріуса Державним архівом Херсонської області була надана довідка № 05-14/257 від 23.05.2014 року в якій зазначено, що в документах архівного фонду Херсонські міські підвідділи записів актів цивільного стану є актовий запис № 1620 від 17 жовтня 1927 року про народження 06 (так у документі)жовтня ІНФОРМАЦІЯ_7 у м.Херсон ОСОБА_8 . Батьки новонародженого : батько ОСОБА_9 ,27 років, росіянин; мати- ОСОБА_10 ,29 років, росіянка.

В свідоцтві про народження спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , виданого 16.07.1955 року повторно, зазначені батьки: ОСОБА_11 , українець; мати ОСОБА_12 , українка.

Посилання в апеляційні скарзі на те, що суд розглянув не всі заявлені позивачкою вимоги, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції було постановлено додаткове рішення щодо визначення частики співвласників будинку АДРЕСА_1 , яке сторонами не оскаржується, а тому його правомірність у відповідності до ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування і ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської областівід 17 грудня 2018 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 06 вересня 2019 року

Суддя Т.Г. Чорна