Провадження № 22-ц/4808/181/19
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про стягнення відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду, постановлене у складі судді Юсип І.М. 20 листопада 2018 року в м. Галичі,

в с т а н о в и в :

13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про стягнення 18 615 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю посадових осіб Івано-Франківського міського суду.

В заяві зазначив, що з 25 червня 2003 року в провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває справа №0907/2-а-3/2011 за його позовом до Івано-Франківського міського управління юстиції та відділу Державної виконавчої служби цього управління про визнання невиконання судових рішень та стягнення відшкодування заподіяної шкоди.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 вересня 2015 року скасовані рішення судів попередніх інстанцій і справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції та з 10 травня 2017 року справа перебуває у провадженні судді Татарінової О.А.

Посилаючись на те, що суддею Татаріновою О.А. порушено передбачений ст. 193 КАС України тридцятиденний строк розгляду справи, керівником апарату суду не проведено повторний автоматизований розподіл справи відповідно до ч. 9 ст. 31 КАС України, а голова Івано-Франківського міського суду у відповідь на його скаргу щодо бездіяльності керівника апарату повідомив про відсутність підстав для повторного автоматизованого розподілу справи, і така бездіяльність працівників Івано-Франківського міського суду призвела до порушення його права на рівність з будь-ким іншим в конституційних правах і свободах та перед законом, право на правову визначеність, та посилаючись на те, що він зазнав зневаги від державного службовця, яким умисно не вживались дії для негайного поновлення його порушеного особистого немайнового права, належним чином не були розглянуті його звернення та скарги, позивач просив стягнути 18 615 грн. на відшкодування моральної шкоди, яку він зазнав у зв'язку з порушенням його прав та безпідставним поставленням його в гірше, порівняно з іншими становище за юридично однакових умов.

Рішенням Галицького районного суду від 20 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що в межах розгляду даної цивільної справи недопустимим є оцінка дотримання вимог КАС України іншим судом в межах розгляду адміністративної справи, що фактично є втручанням у здійснення правосуддя.

Зазначає, що судом заперечені його фундаментальне право на власний розсуд обирати належний засіб правового захисту та відповідно можливість безпосереднього пред'явлення цивільного позову до будь-якого органу влади, та стверджена неможливість притягнення такого органу влади до цивільно-правової відповідальності. Судом проігноровані його доводи щодо дискримінації, вчиненої Івано-Франківським міським судом.

Апелянт також вказує на те, що в описовій частині рішення не зазначено заяв і клопотань сторін, а в мотивувальній частині рішення - фактичні обставини, докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення, мотивована оцінка кожного аргументу, норми права, на які посилалися сторони та які суд не застосував, та мотиви їх не застосування.

Судом не було взято до уваги його доводів про те, що повторний автоматизований розподіл справ як проводився, так і проводиться міським судом та апеляційним судом, однак у проведенні повторного автоматизованого розподілу його справи безпідставно відмовлено, що свідчить про скоєння Івано-Франківським міським судом дискримінації.

Апелянт також не погоджується з висновком суду про те, що порушення порядку автоматизованого розподілу справ під час розгляду справи в порядку КАС України може бути предметом перегляду суду апеляційної інстанції в порядку адміністративного судочинства, оскільки розподіл справ між суддями не є процесуальною дією судді, яка може бути оскаржена відповідно до процесуального законодавства.

Позивач вказує на те, що судом не враховано рішення КСУ №6-рп від 23.05.2001 року про те, що акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб органів судової влади, що належать до сфери управлінської діяльності, можуть бути оскаржені до суду на загальних підставах.

Не дав суд належної оцінки і допущеним Івано-Франківським міським судом порушень вимог ЗУ «Про звернення громадян», оскільки його скарга від 31.07.2018 року не була належним чином розглянута, у відповіді на скаргу відсутні відповіді на його аргументи щодо заміни судді у зв'язку з настанням визначеного процесуальним законом випадку, в умовах тотожних з іншими справами. Голова суду не виконав свого обов'язку щодо контролю за діяльністю апарату, а надав відповідь про автоматизований розподіл справ, та не надав відповіді на його доводи про дискримінацію. Тобто, відповідь була надана йому формально, без врахування оцінки відповідності її змісту зазначеним у скарзі вимогам. А тому його посилання на необхідність застосування ст. 25 ЗУ «Про звернення громадян» є обґрунтованим.

Оскільки суд першої інстанції не з'ясував у достатньому обсязі характер спірних правовідносин та не визначив норму права, яка підлягає застосуванню, ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що з 10 травня 2017 року в провадженні Івано-Франківського міського суду під головуванням судді Татарінової О.А. перебуває справа №0907/2-а-3/2011 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Івано-Франківського міського управління юстиції, відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, треті особи - Державна казначейська служба України, прокуратура Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

06 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з вимогою провести повторний автоматизований розподіл справи №0907/2-а-3/2011 в порядку, визначеному статтями 44, 31 КАС України, оскільки суддя не може продовжувати розгляд справи більше 14 днів (а.с. 14-16).

На вказану заяву 23 липня 2018 року Івано-Франківським міським судом була надана відповідь про відсутність підстав для проведення повторного автоматизованого розподілу справи (а.с. 18-19).

24 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до голови Івано-Франківського міського суду зі скаргою на бездіяльність керівника апарату щодо не проведення повторного автоматизованого розподілу справи №0907/2-а-3/2011 (а.с. 17).

30 липня 2018 року ОСОБА_1 була надіслана відповідь на скаргу з інформацією про відсутність підстав для проведення повторного автоматизованого розподілу справи (а.с. 20-21).

31 липня 2018 року ОСОБА_1 подано голові Івано-Франківського міського суду скаргу на дії керівника апарату щодо відмови провести повторний автоматизований розподіл справи №0907/2-а-3/2011 (а.с. 22-24), на яку також була надана відповідь про відсутність підстав для проведення повторного автоматизованого розподілу справи, оскільки станом на 22.08.2018 року підключення Івано-Франківського міського суду до модуля автоматизованого розподілу та інших підсистем не здійснено (а.с. 25-26).

Згідно з ч. 9 ст. 31 КАС України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 13 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ). Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Державної судової адміністрації України та після консультацій з Радою суддів України.

Згідно п. 15.4 ч. 1 Розділу VІІ Перехідні положення КАС України визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється:

до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше ніж три місяці з дня набрання ним чинності - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу;

після приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, визначеними цією редакцією Кодексу.

Встановлено, що станом на час звернення ОСОБА_1 із заявою до Івано-Франківського міського суду про проведення повторного автоматизованого розподілу справи та на даний час функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи не розпочато.

Рішенням Ради суддів України від 02.03.2018 року №17 внесено зміни до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року №30.

Пунктом 3 розділу VIII «Автоматизований розподіл судових справ між суддями» вказаного рішення Ради суддів України передбачено, що визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи або матеріалів кримінального провадження здійснюється модулем автоматизованого розподілу.

Згідно п. п. 1.5, 1.6 Прикінцевих положень рішення Ради суддів України для судів загальної юрисдикції, до їх підключення до модуля автоматизованого розподілу та інших підсистем, є чинними норми цього Положення в редакції від 15.09.2016 року. Автоматизований розподіл судових справ в судах загальної юрисдикції до їх підключення до модуля автоматизованого розподілу та інших підсистем здійснюється за правилами автоматизованого розподілу, зазначеними в редакції цього Положення від 15.09.2016 року з урахуванням положень процесуального закону та з використанням програмного забезпечення, розробленого Адміністратором.

Отже, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи автоматизований розподіл справ проводиться відповідно до Положення про автоматизований розподіл справ в редакції від 15.09.2016 року, яким не було передбачено повторного автоматизованого розподілу справи у разі коли суддя у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у встановлені Кодексом строки.

Встановлено, що всі заяви та скарги ОСОБА_1 були розглянуті керівником апарату та головою Івано-Франківського міського суду та в установлені законом строки заявнику були надані відповіді.

Також встановлено, що у відповідях Івано-Франківського міського суду, наданих на звернення ОСОБА_1, була вказана вищезазначена інформація про відсутність підстав для повторного автоматизованого розподілу справи.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що у інших аналогічних випадках судами проводиться повторний автоматизований розподіл справ не заслуговують на увагу, оскільки повторний автоматизований розподіл справ, що перебували у провадження судді Островського Л.Є., проводився у зв'язку із звільненням судді з посади за заявою про відставку.

Доводи позивача про те, що порушення Порядку автоматизованого розподілу справ під час розгляду справи в порядку КАС України не може бути предметом перегляду суду апеляційної інстанції в порядку адміністративного судочинства, оскільки розподіл справ між суддями не є процесуальною дією судді, яка може бути оскаржена відповідно до процесуального законодавства, не спростовують висновків суду, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права.

Пунктом першим частини третьої ст. 317 КАС України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Посилання позивача на те, що його скарга від 31.07.2018 року не була належним чином розглянута, у відповіді на скаргу відсутні відповіді на його аргументи щодо заміни судді у зв'язку з настанням визначеного процесуальним законом випадку, в умовах тотожних з іншими справами, також не заслуговують на увагу, оскільки у відповіді на скаргу були наведені аргументи щодо відсутності підстав для повторного автоматизованого розподілу справи.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду від 20 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року