Справа №333/2115/19
Провадження №2/333/1457/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

до відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

про стягнення грошових коштів у розмірі 130 000 грн. в порядку зворотної вимоги (регресу),

встановив:

ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 (далі за текстом ОСОБА_2 ) заборгованості в порядку регресу в розмірі 130 000 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказував, що 18.01.2008 р. між позивачем та ПАТ «ОТР Банк» укладено кредитний договір № ML-200/815/2008, на виконання умов якого позивач отримав кредит в сумі 60 594 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань, 18.01.2008 р. між ПАТ «ОТР Банк» та ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) укладено договір поруки № SR-200/815/2008, за умовами якого остання зобов`язалась перед Банком відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником (позивачем) боргових зобов`язань за кредитним договором. Як вказував позивач, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2016 р. № 333/8854/15-ц суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованість за вказаним вище кредитним договором. Оскільки зобов`язання з оплати кредиту ОСОБА_1 виконанні повністю перед ПАТ «ОТР Банк», позивачем заявлено вимогу, на підставі ст. 544 ЦК України, про стягнення в порядку регресу з відповідача 130 000 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явилась, направила на адресу суду відзив від 12.06.2019 р. на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує повністю, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення позивача, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами (п. 1 ч. 2).

Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 2). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4). Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 5).

З огляду на викладене, судом встановлено, що обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 посилається на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2016 р. у справі № 333/8854/15-ц, яким зустрічний позов ПАТ «ОТР Банк» задоволено та солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТР Банк» заборгованість за тілом кредиту в сумі 28 350 доларів США 40 центів, заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 5 188 доларів США 92 центи та витрати зі сплати судового збору в розмірі 13 018,65 грн.

В якості доказів наявності наведеного вище рішення суду, позивачем додано до матеріалів справи належним чином не засвідчену копію рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2016 р. у справі № 333/8854/15-ц, із змісту якого не вбачається з яких саме осіб (прізвище, ім`я, по-батькові, інших ідентифікуючих ознак) солідарно стягнуто на користь ПАТ «ОТР Банк» заборгованість за тілом кредиту в сумі 28 350 доларів США 40 центів, заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 5 188 доларів США 92 центи та витрати зі сплати судового збору в розмірі 13 018,65 грн.

Також, як встановлено судом, належним чином не засвідчена копія рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2016 р. у справі № 333/8854/15-ц, яка долучена позивачем до матеріалів цієї справи, не містить посилання, що вказане рішення набуло законної сили у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості визначити, що обставини, встановлені рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2016 р. у справі № 333/8854/15-ц не потребують доказуванню при розгляді цієї справи у відповідності до норм ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Позивачем до матеріалів цієї справи додана копія договору про внесення змін та доповнень від 05.01.2018 р. № 6 (про прощення боргу) до кредитного договору від 18.01.2008 р. № ML-200/815/2008, укладеного між ПАТ «ОТР Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник), за умовами якого (п. 2.1.) Позичальник зобов`язався погасити боргові зобов`язання у термін до 05.01.2018 р. в розмірі 260 000 грн.

Пунктом 2.2. договору про внесення змін та доповнень від 05.01.2018 р. № 6 (про прощення боргу) до кредитного договору від 18.01.2008 р. № ML-200/815/2008 визначено, що за умови належного виконання Позичальником умов кредитного договору та п.п. 2.1. додаткового договору, Позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання за кредитним договором перед Банком в повному обсязі і Банк, керуючись ст. 605 ЦК України, здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 845 068,74 грн., що складається з суми кредиту.

Згідно з квитанцією від 05.01.2018 р. № 200Т0025МW, ОСОБА_1 сплатив ПАТ «ОТР Банк» суму в розмірі 260 000 грн. в якості поповнення поточного рахунку для погашення кредиту.

Листом від 05.01.2018 р. вих. № 200-12-4-7/25 начальник юридичного відділу АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжі повідомляє ОСОБА_1 , що у Банка відсутні претензії щодо виконання зобов`язань за кредитним договором від 18.01.2008 р. № ML-200/815/2008.

Також, заявами про закінчення виконавчого провадження від 05.01.2018 р. за вих. №№ 200-12-4-7/26, 200-12-4-7/27 адресованими Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області та Комунарському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відповідно начальник юридичного відділу АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжі просить закінчити виконавче провадження виконавчих листів від 23.11.2016 р. № 333/8854/15-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Отже, оскільки ОСОБА_1 повністю погашено заборгованість за кредитним договором від 18.01.2008 р. № ML-200/815/2008, позивач вважає, що у останнього виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_5 в порядку регресу на підставі ст. 544 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2). Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3).

За змістом ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1). Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором (ч. 4).

Частиною 1 ст. 544 ЦК України визначено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника (ч. 1). До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ч. 2). До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним (ч. 3).

Таким чином, наведеними вище нормами чинного законодавства України передбачено перехід саме до поручителя, який виконав зобов`язання, усіх прав кредитора у цьому зобов`язанні.

При цьому, як встановлено судом та свідчать матеріали цієї справи, зобов`язання за кредитним договором від 18.01.2008 р. № ML-200/815/2008 у спірних правовідносинах були виконані Боржником ( ОСОБА_1 ), а не Поручителем ( ОСОБА_6 О ОСОБА_7 ).

Посилання позивача на норми ст. 544 ЦК України, якими передбачено право боржника, який виконав солідарний обов`язок, на зворотну вимоги, судом відхиляються, як необґрунтовані, оскільки в даному випадку, в спірних правовідносинах, застосовуються положення ст.ст. 553-559 ЦК України, норми яких є спеціальними нормами цивільного законодавства України.

За таких обставин, оскільки норми чинного законодавства України, якими регламентуються правові відносини, що виникають за договором поруки, не передбачають перехід до боржника, який виконав зобов`язання, права вимоги до поручителя, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в порядку регресу в розмірі 130 000 грн. є безпідставними та необґрунтованими. У зв`язку з чим, у задоволенні позову судом відмовляється.

Частиною 2 ст. 262 ЦПК України передбачено, що суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд, в порядку ст. 262 ЦПК України, постановити окрему ухвалу про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами та статусом адвоката, порушення адвокатської етики, скерувавши її до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Розглянувши наведене вище клопотання відповідача, судом не встановлено в діях ОСОБА_1 при пред`явленні позову у цій справі та під час судового розгляду зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків або будь-якого іншого порушення законодавства.

У зв`язку з чим, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 щодо винесення окремої ухвали відносно ОСОБА_1 судом відмовляється.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судових витрат, судовий збір з ОСОБА_1 судом не стягується.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 266, 268, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 16.09.2019 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова