Справа №639/403/19
Провадження №6/639/34/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_2, в якому просила суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, громадянство - Україна, дата народження 06.12.1977, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1, до виконання зобовязань, покладених нього виконавчим листом № 6/2018/364/2012/03 виданим 30.11.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу за договором позики в розмірі 1 275 604, 20 грн.

Своє подання державний виконавець обґрунтовує наступним.

На виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження № 35706468 з примусового виконання виконавчого листа № 6/2018/364/2012/03 виданого 30.11.2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу за договором позики в розмірі 1 275 604, 20 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2, дата народження: 06.12.1977, РНОКПП: НОМЕР_1.

Відповідно до статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на той час, виконавцем 10.12.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити, за боржником зареєстровано транспортний засіб, а саме: BMW 320D, номерний знак - АХ6688СІ.

13.09.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника. Але результати розшуку майна протягом одного року виявилися безрезультатними.

Згідно даних ДФС України, у боржника відсутні відкриті рахунки в банках.

Державним виконавцем 01.11.2018 та 06.11.2018 року на адресу боржника надсилались виклики рекомендованою кореспонденцією, однак ОСОБА_2 на виклики не зявився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Державним виконавцем під час виходу за адресою: АДРЕСА_2, боржника не знайдено, місце знаходження автомобіля виявити не вдалося, про що складено акт державного виконавця.

ОСОБА_2 одержує доходи в ТОВ «Фірма "Клич», однак кошти по рішенню суду не сплачує.

Згідно відповіді ГУ ДМС України в Харківській області боржник документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії FE №849066 від 12.08.2016, терміном дії до 12.08.2026 року.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 22.11.2018 року повідомлено про те, що ОСОБА_2, дата народження: 06.12.1977, ІІН: НОМЕР_1, за період 2016 по 2018 роки неодноразово перетинав державний кордон України. Так, останній раз боржник виїжджав з України 09.11.2018 року потягом Кривий Ріг - Москва.

На адресу відділу надійшла заява від стягувача щодо ініціювання звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Враховуючи викладене, а також те, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, державний виконавець і вимушений був звернутися до суду з вказаним поданням.

Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, в судовому засіданні заявлене нею подання підтримала, просила суд його задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження №35706468 з виконання виконавчого листа № 6/2018/364/2012/03 виданого 30.11.2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу за договором позики в розмірі 1 275 604,20 грн., боржником за яким є - ОСОБА_2. (а.с. 6)

10 грудня 2012 року головним державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. (а.с. 7)

Вказана постанова була отримана боржником ОСОБА_2 04.02.2016 року, про що свідчить його особистий підпис на постанові. (а.с. 7)

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб № 47351874 від 15.11.2018 року ОСОБА_2одержує доходи в ТОВ «Фірма «Клич». (а.с. 9, 12)

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України № 47351859 від 15.11.2018 року ОСОБА_2 у вищевказаному управлінні на обліку не перебуває і пенсію не отримує. (а.с. 10)

З відповіді Пенсійного фонду України № 47351860 від 15.11.2018 року про осіб- боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, вбачається, що про останнє місце роботи боржника інформацію не знайдено. (а.с. 11)

Згідно даних ДФС України, у боржника відсутні відкриті рахунки в банках. (а.с. 8)

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити, за боржником зареєстровано транспортний засіб, а саме: BMW 320D, номерний знак - АХ6688СІ. (а.с. 13)

Згідно відповіді ГУ ДМС України в Харківській області від 06.12.2017 року боржник ОСОБА_2 документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії FE №849066 від 12.08.2016, терміном дії до 12.08.2016 року. (а.с. 14)

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 01.11.2018 року повідомлено про те, що ОСОБА_2, дата народження 06.12.1977, ІІН: НОМЕР_1, за період 2016 по 2018 роки неодноразово перетинав державний кордон України. (а.с. 15)

01 листопада 2018 року та 06.11.2018 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_2 було направлено виклики державного виконавця, з вимогою зявитися відділу, однак на вказані виклики, як вказує державний виконавець, боржник не відреагував. (а.с. 17, 18, 19, 20)

17 січня 2019 року на адресу відділу надійшла заява від стягувача щодо ініціювання звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника. (а.с. 16)

14 січня 2019 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржника, в ході якого було встановлено, що божника не знайдено, місцезнаходження автомобілю BMW 320D не виявлено, що підтверджується відповідним Актом. (а.с. 21)

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Частина 1 статті 153 ЦПК України, до якої відсилає частина 2 статті 441 ЦПК України, регламентуючи порядок вирішення подання державного виконавця про застосування тимчасового обмеження фізичної особи боржника у праві виїзду за межі України, передбачає, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Законом передбачено стислий строк (негайно, згідно ч.4 ст.441 ЦПК) для вирішення поставленого у поданні державного (приватного) виконавця питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а відтак саме на державного (приватного) виконавця законом покладено обовязок надати суду для ухвалення відповідного судового рішення про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України достатній обсяг належних та допустимих доказів для постановлення.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З аналізу приписів статті 76 ЦПК України у системному зв'язку з пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Надані державним виконавцем Іваницькою А.О. матеріали подання містять фактичні дані щодо перебігу вчинених нею дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, однак не містять доказів про отримання боржником кореспонденції, про вчинення ним саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього державним виконавцем у звязку з примусовим виконання рішення суду.

Так, з матеріалів, наданих державним виконавцем вбачається, що боржником було отримано лише постанову про відкриття виконавчого провадження 04.02.2016 року. З того часу пройшло вже майже два роки. Будь-яких доказів того, що на теперішній час боржнику відомо, про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього суду надано не було. Не було надано доказів про отримання боржником викликів державного виконавця тощо. Державним виконавцем було здійснено лише один вихід за адресою проживання боржника. Окрім того, державним виконавцем не було надано суду доказів того, що ним було здійснено заходи щодо звернення стягнення на майно боржника, як то винесення постанови про арешт належного боржнику майна, його розшук тощо.

Отже, заявником не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов'язків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених на нього зобов'язань та переховування від виконавчих органів, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 76, 153, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 25.01.2019 року.

Суддя В.В. Труханович