ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 649/704/17 Головуючий в І інстанції Гапоненко Р.В.
Номер провадження №22ц-819/26/19 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Великолепетиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській областіна ухвалу Великолепетиського районного суду Херсонської області у складі судді Гапоненка Р.В. від 26 листопада 2018 року у справі за поданням головного державного виконавця Великолепетиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Шляхової Н.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року головний державний виконавець Великолепетиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонської області (далі - Великолепетиський районний ВДВС ГТУЮ у Херсонській області) Шляхова Н.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні Великолепетиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області знаходиться виконавче провадження №55479706 з виконання виконавчого листа № 649/704/17 виданого 19.10.2017 про стягнений коштів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у розмірі 96 586,29 гри. за договором позики, в т. ч. 75 106,00 грн. основного боргу, 20 278,60 грн. - відсотків передбачених договором та 1201,69 грн. інфляційних втрат.

Боржник добровільно кошти на погашення заборгованості не сплачує, декларацію про доходи та майно не подав, на виклики державного виконавця не реагує і до відділу ДВС не з'являється. Згідно з інформацією, наданою на запити державного виконавця, майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 14 листопада 2018 року боржник неодноразово перетинав державний кордон України. За таких підстав державний виконавець просить тимчасово обмежити ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 26 листопада 2018 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду, Великолепетиський районний ВДВС ГТУЮ у Херсонській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення подання.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на ту обставину, що боржник ухиляється від виконання зобов'язання, а саме: не сплачує кошти, на виклики державного виконавця не з'являється, систематично виїжджає за кордон.

Крім того зазначає, що суд першої інстанції розглянув подання без участі представника Великолепетиського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області, тому не було досліджено матеріалів виконавчого провадження, у зв'язку з чим допустив неповноту з'ясування фактичних обставин та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для встановлення обмеження відносно ОСОБА_6

У відзиві на апеляційну скаргу представник боржника ОСОБА_8 пояснив, що Великолепетиським районним ВДВС ГТУЮ у Херсонській області не надано жодних доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання зобов'язання, оскільки ОСОБА_6 щомісячно сплачує заборгованість за рішенням суду, що підтверджується відповідними квитанціями та довідкою-розрахунком головного державного виконавця Великолепетиського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області Шляхової Н.С. №11150 від 13.12.2018 року. Тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

На виконанні у Великолепетиському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області знаходиться виконавче провадження № 55479706 з виконання виконавчого листа № 649/704/17 виданого 19.10.2017 про стягнений коштів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у розмірі 96586,29 гри. боргу за договором позики, в т. ч. 75 106,00 грн. основного боргу, 20 278,60 грн. - відсотків передбачених договором та 1201,69 грн. інфляційних втрат.

Постановою виконуючого обов'язки начальника відділу Великолепетиського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області Ясинської Н.В. від 09 січня 2018 року відкрито виконавче провадження за вказаними вище виконавчими листами (а.с.46).

Головним державним виконавцем вжито заходи щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, перевірено майновий стан боржника.

Відповідно до інформації наданої на запити до ПФУ, ДФС, МВС, Великолепетиської селищної ради, ТСЦ-6545, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек майно належне боржнику на праві власності відсутнє (а.с.47-49,56-59,62-64).

За повідомленням Державної міграційної служби України від 22.11.2018 року, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, виданий 13.05.2015 року органом видачі 6513 (Новокаховським PC УДМС України в Херсонській області) (а.с.66).

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 14.11.2018 року ОСОБА_6, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, неодноразово перетинав державний кордон України (а.с.68).

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не надано належних доказів, які б свідчили про навмисне чи інше свідоме ухилення ОСОБА_6 від виконання своїх зобов'язань. Наявність рішення суду та виконавчого провадження по примусовому стягненню з ОСОБА_6 заборгованості не є фактом такого ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця, колегія суддів вважає обґрунтованим, адже застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого статтею 33 Конституції України та статтею 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Судом першої інстанції вірно зазначено про те, що головним державним виконавцем не доведено й у справі відсутні докази того, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання судового рішення.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини третьої статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 441 зазначеного вище Кодексу, дане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов'язання, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд порушив норми процесуального права, розглянувши подання без участі державного виконавця, апеляційний суд відхиляє, оскільки неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання. Доводи, які апелянт вважав за потрібне донести суду першої інстанції він не позбавлений можливості викласти у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Крім того до відзиву представником боржника було надано копії квитанцій та копію довідки-розрахунку головного державного виконавця Великолепетиського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області Шляхової Н.С. №11150 від 13.12.2018 року, з яких вбачається, що ОСОБА_6 періодично сплачує заборгованість на користь ОСОБА_7, тобто частково виконує рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 21 вересня 2017 року.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Великолепетиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській областізалишити без задоволення.

Ухвалу Великолепетиського районного суду Херсонської області від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 29.01.2019 року.

Головуючий О.М. Полікарпова

Судді Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко