Дата документу 10.09.2019 Справа № 320/1651/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2864/19 Головуючий у 1-й інстанції: Купавська Н.М.
Є.У.№ 320/1651/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Волчанової І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з завою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №2-3064/09, посилаючись на те, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 22.07.2009 його позов до ОСОБА_2 задоволено та стягнуто борг у сумі 59020,35 грн. Виконавчий лист ним отримано та вчасно пред`явлено до виконання у відділ ДВС, але з метою притягнення боржника до кримінальної відповідальності ним даний виконавчий лист відкликався та після ухвалення вироку суду відносно боржника він бажає стягнути суму боргу. А тому, просить суд поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 липня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-3064/09 від 22.07.2009, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 59 020,35 грн., витрат на сплату судового збору у розмірі 630 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Сивова Я.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції було передчасно визнано поважними причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Крім того, заявником не надано жодного доказу в обґрунтування своїх вимог, та не зазначено жодної поважної причини необхідності поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання , суд першої інстанції виходив з того, що у добровільному порядку боржником рішення суду не виконано, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні не перебуває у відповідних органах державної виконавчої служби, матеріальна шкода не відшкодована позивачу, що порушує його права та інтереси.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Складовою справедливого судового розгляду, згідно практики Європейського суду з прав людини, є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно із пп. 17.4 п.17 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст.433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати причини пропуску цього строку та, залежно від характеру цих причин, зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 22.09.2013 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики набрало законної сили 04 серпня 2009 року. Строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 04 серпня 2012 року.

За інформацією головного державного виконавця Мелітопольського МВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області виконавчий лист №2-3061/09 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 59 860,35 грн. перебував на виконанні у відділі за № 314491415. Однак, 18.12.2014 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі його заяви про повернення виконавчого листа без виконання. При цьому, виконавчий документ повторно на примусове виконання до відділу ДВС не надходив та на даний час на виконанні не перебуває (а.с.51).

В обґрунтування поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є та обставина, що ОСОБА_1 було відкликано виконавчий лист з метою притягнення боржника ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за шахрайські дії та намагання порушити відносно нього кримінальну справу з 2009 року. З долучених копій постанов правоохоронних органів вбачається, що ОСОБА_1 з приводу неповернення йому ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 50000 грн. звертався до поліції, але постановами від 31.03.2009, 01.10.2011, 30.12.2011 та 01.12.2012 в порушенні кримінальної справи було відмовлено, а постановою слідчого від 31.01.2015 кримінальне провадження №0000451 від 06.02.2013 за ст.190 ч.2 КК України закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. І лише 22.12.2016 відносно ОСОБА_2 затверджено обвинувальний акт за ст.190 ч.2 КК України та 21.02.2019 ухвалено судом вирок.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання з огляду на таке.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» ( Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко exofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію закону (пункт 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання врахував вищевказані обставини та вимоги діючого процесуального законодавства, та дійшов вірного висновку про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

За таких обставин згідно статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 липня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає

Головуючий:

Судді: