Справа № 303/4758/18
номер стат. звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого судді Довжанин В.М.

секретар Фозекош І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № МКZ0GА00000035 від 08.08.2007 року в розмірі 4400,43 доларів США та сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08.08.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 38938,50 доларів США, яка зобов'язалася його повернути та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12 % річних. Свої зобовязання за договором банк виконав повністю, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Посилаючись на те, що відповідач, всупереч норм закону та умов договору зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 26.04.2018 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 216735,44 доларів США, яка складається з наступного 1900, 43 доларів США заборгованість за кредитом; 51031,16 доларів США заборгованість по відсоткам; 7420,00 доларів США заборгованість по комісії; 156383,85 доларів США пеня. Посилається, що оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким заборгованість до стягнення становить 4400,43 доларів США, яка складається з наступного 1900,43 доларів США заборгованість за кредитом, 2500 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, в позові просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, вказаних в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася. 14.11.2018 року подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, заперечила проти їх задоволення. Посилається на те, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.04.2010 року звернуто стягнення на будинок № 13 по вул. Куруців в м. Мукачево, загальною площею 78,60 кв.м., що належить ОСОБА_2, зметою погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 267 118 грн. 54 коп., шляхом продажу зазначеного майна. Зазначає, що позивач вправі був реалізувати іпотечне майно та погасити борг за виручені кошти, а у разі недостатності коштів позивач вправі вправі був звернутись до суду з позовом про стягнення залишку коштів. Крім того просить застосувати строк позовної давності та відмовити в позові.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» надала суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що раніше постановлене рішення не звільняє боржника від виконання свого обовязку щодо сплати кредиту, оскільки такий не припинив свою дію. В застосування строку позовної давності просить відмовити за безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що 08.08.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 38938,50 доларів США, остання зобов'язалася його повернути та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12 % річних. Відповідно до ч. 7 кредитного договору, вбачається, що кредитні кошти надані на строк з 08.08.2007 року по 08.08.2017 рік включно.

Так, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.04.2010 року звернуто стягнення на будинок № 13 по вул. Куруців в м. Мукачево, загальною площею 78,60 кв.м., що належить ОСОБА_2, зметою погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 267 118 грн. 54 коп., шляхом продажу зазначеного майна..

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, взяті на себе обовязки не виконав, внаслідок станом на 26.04.2018 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 216735,44 доларів США, яка складається з наступного 1900, 43 доларів США заборгованість за кредитом; 51031,16 доларів США заборгованість по відсоткам; 7420,00 доларів США заборгованість по комісії; 156383,85 доларів США пеня.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобовязання щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування та пені, що призвело до виникнення заборгованості. У звязку з чим, на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15.04.2010 року позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково та звернуто стягнення на будинок № 13 по вул. Куруців в м. Мукачево, загальною площею 78,60 кв.м., що належить ОСОБА_2, з метою погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 267 118 (двісті шістдесят сім тисяч сто вісімнадцять) грн. 54 коп., шляхом продажу зазначеного майна

Оскільки зобовязання за кредитним договором не припинилися, банк продовжував нараховувати позичальнику заборгованість, проценти та інші платежі за користування кредитом.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 7 ст. 47 Закону України «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки, не покриває вимоги іпотекодержателя, він має право отримати решту суми з іншого майна боржника у порядку, встановленому законом.

В той же час, як передбачено п. 9 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Оскільки сума, від реалізації предмету іпотеки, не покриває суму заборгованості за кредитним договором відповідача, нарахована заборгованість ОСОБА_1 за кредитним № МКZ0GА00000035 від 08.08.2007 станом на 26.04.2018 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 216735,44 доларів США, яка складається з наступного 1900, 43 доларів США заборгованість за кредитом; 51031,16 доларів США заборгованість по відсоткам; 7420,00 доларів США заборгованість по комісії; 156383,85 доларів США пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Також одним із видів порушення зобовязання є прострочення, невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Одночасно суд враховує те, що жодних доказів на спростування правильності, проведенного банком розрахунку заборгованості, сторона відповідача суду не представила.

В той же час судом не встановлено підстав для застосування строків позовної давності з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України) За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що термін дії договору відповідача закінчився в вересні 2017 року, тому суд вважає, що строк позовної давності щодо повернення кредиту не закінчився та підлягає стягненню зазначена сума.

Крім того, відповідно до п.5.1 Договору кредиту, даний договір діє в обсязі виданих позичальником коштів до повного виконання сторонами забовязань за цим договором.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з боржника на користь позивача слід стягнути понесені стягувачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 223, 259, 263, 254, 265, 268, ЦПК України, ст.ст.526, 527, 530, 541-543, 553, 554, 610, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № МКZ0GА00000035 від 08.08.2007 року в розмірі 4400,43 доларів США, що становить 115599,30 грн. яка складається з наступного: 1900,43 доларів США ( 49924,30 грн.) заборгованість за кредитом; 2500, 00 доларів США ( 65675,00 грн.) заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», сплачений судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: АТ «ПриватБанк», , індекс 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка м.Мукачево, вул. Космонавтів, 34/70, ІПН: НОМЕР_1, Закарпатської області, поштовий індекс 89600.

Головуючий В.М. Довжанин