Справа № 168/881/18 Головуючий у 1 інстанції: Назарук О. В.
Провадження № 22-ц/802/721/19 Категорія: 48 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Киці С.І.,

з участю секретаря Губарик К.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сереховичівської сільської ради

Сулеви М.А.,

представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Семенюти І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 22 березня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до Солов`ївської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності на нерухоме майно задоволено частково. Визнано недійсними рішення Солов`ївської сільської ради: від 23 травня 2013 року 24/3 «Про внесення змін до рішення сільської ради», від 15 червня 2012 року №16/12 «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_2 », від 11 лютого 2014 року №30/17 «Про уточнення площ та цільового призначення земельних ділянок», від 28 липня 2014 року 33/9 «Про відміну рішень сільської ради». У решті позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області визнано недійсним рішення Солов`ївської сільської ради Старовижівського району Волинської області №31/2 від 29 квітня 2014 року в частині надання дозволу на розроблення технічної документації ОСОБА_3 щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,09 га. Визнано недійсним рішення Солов`ївської сільської ради Старовижівського району Волинської області №35/3 від 12 листопада 2014 року про затвердження акту погодження комісії щодо встановлення меж суміжного землекористування земельними ділянками від 11 листопада 2014 року. Визнано недійсним та скасоване свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 а для ведення особистого селянського господарства площею 0,0944 га від 12 січня 2015 року, індекс номер 32123755.

04 серпня 2016 року державним реєстратором була скасована державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0944 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04 серпня 2016 № 65112398.

В 2017 році Солов`ївська сільська рада об`єдналася з Сереховичівською сільською радою, утворивши одну громаду.

В 2018 році Волинська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» розробила проект технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вищевказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) у зв`язку із змінами щодо об`єднання сільських рад.

На даний час голова та землевпорядник Сереховичівської сільської ради відмовляються погоджувати вказану технічну документацію у зв`язку з тим, що в Державному земельному кадастрі є зареєстровані відомості про земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0944 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 . Вони зазначають, що на підставі розробленої технічної документації державним кадастровим реєстратором вносяться відомості про земельну ділянку в Державний земельний кадастр. Таким чином, неможливо сформувати та зареєструвати земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2484 га в АДРЕСА_1 , оскільки в Державному земельному кадастрі вже є інформація про земельну ділянку з аналогічними координатами та місцем розташування, але з іншою площею та цільовим призначенням, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25 липня 2018 року.

Таким чином, зазначає, що не може відновити межі земельної ділянки в натурі та зареєструвати в Державному земельному кадастрі земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2484 га в АДРЕСА_1 передану йому на підставі рішення Солов`ївської сільської ради від 15 червня 2012 року №16/12, оскільки в Державному земельному кадастрі на місці розташування вказаної земельної ділянки зареєстрована інша земельна ділянка.

На підставі наведеного просить скасувати в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0944 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , скасувати запис про вказану земельну ділянку в поземельній книзі та закрити поземельну книгу № НОМЕР_1 .

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 22 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки задоволено повністю.

Ухвалено зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області скасувати в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0944 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , скасувати запис про вказану земельну ділянку в поземельній книзі та закрити поземельну книгу № НОМЕР_1 .

Стягнути із Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

В апеляційній скарзі відповідач Головне управління Держгеокадастру у Волинській області покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 22 березня 2019 року ухвалено відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до Солов`ївської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності на нерухоме майно задовольнити частково. Визнано недійсними рішення Солов`ївської сільської ради: від 23 травня 2013 року № 24/3 «Про внесення змін до рішення сільської ради від 15.06.2012 р. №16/12 «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_2 »; від 11 лютого 2014 року № 30/17 «Про уточнення площ та цільового призначення земельних ділянок»; від 28.07.2014 р. № 33/9 «Про відміну рішень сільської ради». У решті позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 було задоволено. Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано і постановлено нове рішення в цій частині. Визнано недійсними рішення Солов`ївської сільської ради Старовижівського району Волинської області №31/2 від 29 квітня 2014 року в частині надання дозволу на розроблення технічної документації ОСОБА_3 щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,09 га. Визнано недійсними рішення Солов`ївської сільської ради Старовижівського району Волинської області №35/3 від 12 листопада 2014 року про затвердження акту погоджувальної комісії щодо встановлення меж суміжного землекористування земельними ділянками від 11 листопада 2014 року. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 а для ведення особистого селянського господарства площею 0,0944 га від 12.01.2015 року, індексний номер 32123755. В решті рішення залишити без змін (а.с. 12-15).

04 серпня 2016 року державним реєстратором була скасована державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0944 га в АДРЕСА_1 а, кадастровий номер НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 серпня 2016 року № 65112398 (а.с. 19).

В 2018 році Волинська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» розробила проект технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельна Ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , площею 0.2484 га. (а.с. 20-22).

Судом встановлено, що неможливо сформувати та зареєструвати вищевказану земельну ділянку, оскільки в Державному земельному кадастрі вже є інформація про земельну ділянку з аналогічними координатами та місцем розташування, але з іншою площею та цільовим призначенням, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25 липня 2018 року (а.с. 18).

Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Спори щодо володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, згідно частини 2 статті 158 Земельного кодексу України, вирішуються виключно судом.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з положенням частини 1 статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до статті 193 ЗК України державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру, згідно статті 194 ЗК України, є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

За змістом статті 195 ЗК України основними завданнями ведення державного земельного кадастру є забезпечення повноти відомостей про всі земельні ділянки; застосування єдиної системи просторових координат та системи ідентифікації земельних ділянок; запровадження єдиної системи земельно-кадастрової інформації та її достовірності.

Відповідно до статті 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

З визначення поняття державної реєстрації земельної ділянки, наданого статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

У відповідності до вимог статті 15 цього Закону до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, як: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою, визначеної у статті 21 Закону.

Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051.

Згідно з пунктами 4, 5 названого вище Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Пунктом 31 Порядку визначено, що документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є, зокрема, поземельні книги.

Запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду (п. 60 Порядку).

Відповідно до пункту 61 Порядку скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення).

Пунктом 67 Порядку визначено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Таким чином, місцевий суд, встановивши, що первісні дозвільні документи, які стали підставою для формування спірної земельної ділянки були скасовані в судовому порядку, а державна реєстрація земельної ділянки, проведеної на підставі рішень органів влади, що були в подальшому скасовані судом порушує право позивача, прийшов до правильного висновку про скасування в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0944 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 .

Покликання в апеляційній скарзі, що припинення права власності на земельну ділянку не визначено законом, як підстава для скасування державної реєстрації земельної ділянки та на неналежний спосіб відновлення порушених прав не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як встановлено судом, через реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0944 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 а, позивач не може реалізувати надане йому законом та рішенням органу місцевого самоврядування право на безоплатну передачу земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а тому, ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме скасування в Державному земельному кадастрі реєстрації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 22 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді