Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 378/58/18

провадження № 61-40474св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Маньківська районна державна адміністрація Черкаської області в інтересах ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Ставищенської районної державної адміністрації Київської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області на ухвалу Ставищенського районного суду Київської області, у складі судді

Скороход Т. Н., від 04 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області, у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Мережко М. В., Волохова Л. А., від 13 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Маньківська районна державна адміністрація Черкаської області звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Ставищенської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 04 квітня

2018 року позов Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області залишено без розгляду на підставі пункту 9 частини першої

статті 257 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач у встановлений в ухвалі Ставищенського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року строк не надав витребувані судом докази без поважних причин.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 13 червня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що районним судом повно та всебічно з'ясовано всі обставини справи, надана належна правова оцінка всім доказам, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

У касаційній скарзі Маньківська районна державна адміністрація Черкаської області просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанції не надали правової оцінки доводам позивача та не перевірили, що витребувані судом першої інстанції докази були направлені 03 квітня 2018 року на офіційну електрону адресу суду та у той же день направлені до суду за допомогою засобів поштового зв'язку. Суди не взяли до уваги, що для виконання ухвали суду були залучені територіально віддалені виконавці, які у межах повноважень надавали оригінали документів лише за офіційним запитом; також не врахували суди, що термін виконання ухвали суду становив лише шість робочих днів та є недостатнім для обігу поштової кореспонденції між районами.

Відзиву на касаційну скаргу не находило.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Під час розгляду справи суди встановили, що ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року було зобов'язано позивача - Маньківську районну державну адміністрацію Черкаської області надати у підготовче судове засідання належні докази, а саме: акт обстеження умов проживання неповнолітнього ОСОБА_3, свідоцтво про право власності на будинок, в якому на даний час проживає неповнолітній, докази щодо стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища відповідача, наявність в останньої інших дітей, непрацездатних батьків. Підготовче засідання відкладено на 04 квітня 2018 року о 12:00 годині (а. с. 66-67).

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 04 квітня 2018 року позовну заяву Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів залишено без розгляду на підставі пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України.

Залишаючи без розгляду позовну заяву Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року позивач отримав 26 березня 2018 року о 15:01 (а. с. 72), проте у встановлений судом строк без поважних на те причин не подав витребувані ухвалою суду належні докази.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками судів попередніх інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

За змістом частини сьомої статті 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

Згідно зі статтею 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Частиною шостою статті 124 ЦПК України передбачено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Суд першої інстанції, на зазначені норм процесуального права увагу не звернув, встановивши строк для надання доказів, не врахував територіальне місцезнаходження позивача, час, необхідний на збирання витребуваних судом доказів, а апеляційний суд залишив поза увагою доводи позивача про те, що докази, які були витребувані ухвалою суду від 26 березня 2018 року, були направлені на офіційну електрону адресу суду 03 квітня 2018 року, тобто за один день до дати підготовчого судового засідання (а. с. 104), у той же день оригінали доказів із супровідним листом від 03 квітня 2018 року № 91 були здані до поштового відділення для відправлення до місцевого суду, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті (а. с. 95). З урахуванням наведеного суди дійшли неправильного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області без розгляду на підставі пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України.

Переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доводи апеляційної скарги належним чином не перевірив, не надав належної правової оцінки наданим позивачем доказам своєчасності направлення витребуваних судом доказів та дійшов помилкового висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У відповідності до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадку скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області задовольнити.

Ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 04 квітня

2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 13 червня 2018 року скасувати.

Справу передати на розгляд до Ставищенського районного суду Київської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк