Постанова

Іменем України

16 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 727/701/19

провадження № 61-12347св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович,

заінтересована особа - Кредитна спілка «Наші люди»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Кредитна спілка «Наші люди», на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 22 березня 2019 року у складі судді Чебан В. М. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 травня 2019 року у складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Височанської Н. К., Перепелюк І. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій просив визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області в частині не надіслання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 57853163 рекомендованим листом за адресою, вказаною у виконавчому документі - неправомірною; визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. в частині винесення 17 грудня 2018 року постанови про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 - неправомірними; скасувати постанову від 17 грудня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 .

Вимоги скарги мотивував тим, що при примусовому виконанні виконавчого листа від 14 жовтня 2008 року № 2-2545/2008, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з нього грошових коштів, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К. О. порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Так, 16 січня 2019 року він за місцем своєї основної роботи під підпис ознайомився з постановою від 17 грудня 2018 року приватного виконавця за виконавчим провадженням № 57853163 про звернення стягнення на заробітну плату, з якої йому стало відомо про те, що приватним виконавцем відкрито вказане виконавче провадження № 57853163.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням за адресою, вказаною у виконавчому документі, однак приватний виконавець не дотримався вимог Закону та не надіслав йому постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом за адресою, вказаною у виконавчому документі, чим порушив його право дізнатись про початок примусового виконання рішення щодо нього.

Крім того, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату боржника звертається у разі відсутності майна для покриття у повному обсязі належних до стягнення сум, разом з тим, приватний виконавець виніс постанову про стягнення із заробітної плати боржника при наявності у нього рухомого та нерухомого майна, чим порушив встановлену Законом черговість стягнення.

Ураховуючи наведене ОСОБА_1 просив скаргу задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Шевченківський районний суд м. Чернівці ухвалою від 22 березня 2019 року в задоволенні скарги відмовив.

Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що заявлені вимоги за скаргою ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Чернівецький апеляційний суд постановою від 23 травня 2019 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2019 року залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що встановивши, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана заявнику на адресу зазначену у виконавчому листі, ОСОБА_1 борг кредитору не погасив, а стягувачем подана заява про звернення стягнення саме на заробітну плату боржника без проведення пошуку майна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 . Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 20 червня 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 22 березня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 травня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала районного суду про відмову в задоволенні його скарги та постанова апеляційного суду про відмову в задоволенні апеляційної скарги не відповідають вимогам права і тому підлягають скасуванню.

Суди належним чином дослідили обставину того, що приватний виконавець надіслав постанову про відкриття виконавчого провадження не за адресою вказаною у виконавчому документі, в порушення частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», а також наявність у боржника рухомого та нерухомого майна. Належним чином дослідивши всі обставини викладені в скарзі, суди зробили помилкові висновки і відмовили йому в задоволенні його скарги.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду м. Чернівці.

28 серпня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи встановлені судами

14 жовтня 2008 року Шевченківським районним судом м. Чернівці був виданий виконавчий лист № 2-2545/2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Наші люди» 114 784,15 грн, 1 147,85 грн судового збору та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Адресою боржника у вказаному виконавчому листі зазначено: АДРЕСА_1 .

05 грудня 2018 року до приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. звернувся стягувач за вказаним виконавчим листом - КС «Наші люди» з заявою про примусове виконання рішення, згідно якої просять приватного виконавця прийняти виконавчий лист № 2-2545/2008 до виконання та без проведення пошуку майна боржника та звернення на нього стягнення, у разі виявлення, невідкладно звернути стягнення на заробітну плату боржника.

05 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К. О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2545, виданого 14 жовтня 2008 року, яка надіслана боржнику ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням за адресою: АДРЕСА_2 , номер поштового відправлення 058, що підтверджується копією квитанції ПАТ «Укрпошта».

Адреси: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , фактично є одним будинком та обслуговуються однією листоношею, з якою боржник підтримує зв`язок, що визнав заявник у судових засіданнях.

17 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К. О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої виконавцем було встановлено, що відповідно до отриманої інформації боржник працевлаштований у Комунальній обласній спеціалізованій школі-інтернаті з поглибленим вивченням окремих предметів «Багатопрофільний ліцей для обдарованих дітей», а тому звернуто стягнення на доходи боржника та зобов`язано установу здійснювати відрахування з заробітної плати боржника в розмірі 25 % до виплати загальної суми боргу 118 826,30 грн.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про припинення виконавчого провадження, повідомлення про відмову у прийнятті виконавчого документа до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про дотримання приватним виконавцем вимог частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Аргументи касаційної скарги в указаній частині зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (пункт 2 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження»)

Частинами першою, другою статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Системний аналіз наведених норм права, свідчить, що приватному виконавцю надані повноваження щодо виконання судових рішень про стягнення коштів, у тому числі і за рахунок заробітної плати боржника, тому постанова про здійснення відрахувань із заробітної плати від 17 грудня 2018 року винесена державним виконавцем у межах наданих йому повноважень.

Враховуючи викладене та наявні в матеріалах справи докази, приватний виконавець здійснював виконання рішення суду у передбачений законом спосіб.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 629/3837/17, від 05 червня 2019 року у справі № 183/2582/16.

Доводи касаційної скарги в указаній частині висновки судів не спростовують та зводяться до незгоди з такими висновками.

Суд касаційної інстанції наголошує, що в силу статті 400 ЦПК України Верховний Суд не здійснює переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні спору, оскільки повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні

підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 22 березня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило