КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/4871/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5131/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Литвиненко Олени Леонідівни в інтересах акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року у складі судді Астахової О.О.,

у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 18 липня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, між тим, зобов`язання за вказаним договором відповідач не виконує, у зв`язку з чим станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість у сумі 91 840 грн. 60 коп., з яких 5 847 грн. 52 коп. - заборгованість за кредитом, 77 738 грн. 39 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3405 грн. 14 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4349 грн. 55 коп. - штраф (процентна складова), позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору, в сумі 1 762 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 5 847 грн. 52 коп., заборгованість по нарахованим відсоткам - 1 926 грн. 32 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. та судовий збір - 158 грн. 74 коп., а всього 8 432 грн. 58 коп. В іншій частині - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить змінити рішення районного суду, скасувавши його в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином.

Посилаючись на зазначене та те, що виписка по рахунку, долучена позивачем до матеріалів справи є первісним бухгалтерським документом про видачу та сплату коштів за кредитним договором, з якої убачається, що банком виконано обов`язок щодо повідомлення позичальника про встановлення відсоткової ставки за кредитним договором саме в порядку, обумовленому договором приєднання, а з розрахунку заборгованості заявлених вимог убачається, що позивачем нарахування відсотків проводиться саме в розмірі ставок, що вказані у виписці по рахунку, позивач просить апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника АТ КБ «ПриватБанк», який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 18 липня 2013 року відповідач підписав анкету-заяву приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідно до якої оформив платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту сплати процентів в обумовлені в Анкеті - Заяві та Умовах і Правилах про надання банківських послуг, які викладе банківському сайті www.privatbank.ua, строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах кредитування із використанням кредитки «Універсальна».

Договір складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Витягу з «Тарифів банку» (а.с.9-32).

Факт отримання кредитної картки та використання ОСОБА_1 карткового рахунку, підтверджується відповідною випискою по рахунку відповідача за період з 01 липня 2013 року по 11 червня 2018 року та фото клієнта банку з платіжною карткою (а.с.61-78).

В долученому до справи банком розрахунку заборгованості зазначено, що станом на 28 лютого 2018 року у відповідача існує заборгованість за кредитним договором, яка складається. заборгованості за кредитом в сумі 5 847 грн. 52 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 77 738 грн. 39 коп., заборгованості за комісією - 3405 грн.14 коп., штрафи, у сумі 4849 грн. 55 коп. (а.с.5-6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів із розрахунку підвищеної відсоткової ставки районний суд виходив з підстав, що таке збільшення відбулося в односторонньому порядку, без узгодження сторін.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що виписка по рахунку, долучена позивачем до матеріалів справи є первісним бухгалтерським документом про видачу та сплату коштів за кредитним договором, з якої убачається, що банком виконано обов`язок щодо повідомлення позичальника про встановлення відсоткової ставки за кредитним договором саме в порядку, обумовленому договором приєднання, а з розрахунку заборгованості заявлених вимог убачається, що позивачем нарахування відсотків проводиться саме в розмірі ставок, що вказані у виписці по рахунку, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Так, банком не надано жодного документа про належне повідомлення позичальника про збільшення процентної ставки.

Крім того, переглядаючи постановлене у справі судове рішення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Разом з тим, у заяві позичальника від 18 липня 2013 року процентна ставка та інші істотні умови договору не зазначені.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27 січня 2012 року, позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

У підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та не своєчасне повернення кредиту, а матеріалами справи не доведено, які конкретно Умови та правила банківських послуг були запропоновані відповідачу.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів не вбачає підстав до скасування судового рішення й стягнення підвищених відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни в інтересах акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: