09.12.2019 227/3070/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2019 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря с/з Сисенко Ю.В.

державного виконавця Лашиної Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на бездіяльність державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в рамках виконавчого провадження № 50439414, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Добропільського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області і просить:

визнати бездіяльність державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області незаконною щодо не направлення стягувачу, в порядку ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанови від 04.12.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачеві та оригіналу виконавчого листа № 227/3070/13-ц, виданого 30.09.2013 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 10525,07 грн та зобов`язати державного виконавця усунуту вказані порушення;

визнати бездіяльність державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області незаконною в частині порушення державним виконавцем вимог ст.40 Конституції України, ч.1 ст.5ЗУ «Про інформаціб, ч.1 ст.20 ЗУ «Про звернення громадян», ст.ст.91,8 ЦК України щодо ненадання відповіді на заяви стягувача від 23.04.2019 року, 03.06.2019 року та 25.09.2019 року, подані в рамках виконавчого провадження № 50439414 та зобов`язати Добропільський МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області надати відповіді на вказані заяви.

Обгрунтовуючи скаргу заявник зазначає, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07.08.2013 року був задоволений позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості. На підставі вказаного рішення були видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредитної заборгованості в сумі 10525,07 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 229,40 грн. Виконавчий лист про стягнення кредитної заборгованості був пред`явлений до примусового виконання до Добропільського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, якою 11.03.2016 року, на підставі вказаного виконавчого документу було відкрито виконавче провадження № 50439414. 23.04.2019 року стягував дізнався, через автоматизовану систему виконавчого провадження МЮУ, про те, що 23.04.2019 року в рамках виконавчого провадження № 50439414 була прийнята постанова від 04.12.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачеві. Проте стягувач ні вказаної постанови, ані виконавчого документу не отримував. 23.04.2019 року, 03.06.2019 року та 25.09.2019 року стягувач поштовим зв`язком направляв на адресу ДВС заяви з проханням надати підтвердження щодо направлення на адресу банку постанови про повернення виконавчого листа та оригіналу виконавчого документу, але станом на 06.11.2019 року стягував відповіді на свої звернення не отримав. Заявник посилаючись на норми ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про звернення громадян», ЗУ «Про інформацію, ЦК України вважає, що в даному випадку в діях ВДВС вбачається бездіяльність, яку він просить визнати не законною та зобов`язати ВДВС виправити вказані недоліки, а саме направити стягувачу постанову про повернення виконавчого документу, оригінал виконавчого документу та надати стягувачу відповіді на його звернення.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Відповідно до ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Державний виконавець Лашина Г.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги та пояснила, що постанови про повернення виконавчого документу в рамках ВП № 50439414 фактично не існувало. Зазначила, що в систему АСВП дійсно до 04.06.2019 року в рамках ВП № 50439414 була внесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.12.218 року, але ні вказану постанову, ані оригінал виконавчого документу стягувачу не направлялось, оскільки вказана постанова до системи АСВП була внесена помилково. Виявивши вказану постанову від 04.12.2018 року, вона одразу її скасувала, про що свідчить постанова від 04.06.2019 року. На даний час вказане виконавче провадження є відкритим і по ньому здійснюються виконавчі дії. Зазначила, що оригінал виконавчого листа знаходиться в матеріалах ВП. Щодо звернень стягувача пояснила, що дійсно заяви стягувача надходили до виконавчої служби і на них своєчасно надавалися стягувачу відповіді, але вказані відповіді направлялися простою поштовою кореспонденцією. На питання суду пояснила, що на електронну адресу, яка була зазначена в заявах стягувача вона відповіді не надсилала і це є її упущенням.

Дослідивши доводи скарги і матеріали справи, судом встановлено таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що виконавець зобов`язаний:

здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

В судовому засіданні судом встановлено таке.

У Добропільському МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області з 11.03.2016 року на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження № 50439414, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 227/3070/13-ц, виданого 30.09.2013 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредитної заборгованості в розмірі 10525,07 грн. Виконання даного виконавчого провадження здійснюється державним виконавцем відділу Лашиною А.В.

Станом на день розгляду скарги судом, вказане виконавче провадження є відкритим і по ньому провадяться виконавчі дії. В матеріалах справи також знаходиться оригінал виконавчого документу, який безпосередньо був оглянутий судом у судовому засіданні.

З матеріалі ВП № 50439414 та інформації про виконавче провадження від 09.12.2019 року вбачається, що в рамках вказаного виконавчого провадження, 04.12.2018 року державним виконавцем виносилась постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.

Будь-яких супровідних листів, з яких би вбачалось, що державний виконавець направляв вищевказану постанову та оригінал виконавчого документу стягувачу, матеріали виконавчого провадження не містять.

З пояснень державного виконавця судом встановлено, що вказана постанова була помилково винесена і внесена до АСВП, оскільки такого рішення, виконавець, фактично не приймав і тому вона взагалі нікому із сторін виконавчого провадження не направлялась.

З пояснень державного виконавця також встановлено, що вказана помилка була виявлена при проведенні інвентаризації відомостей АСВП і вона була негайно виправлена шляхом винесення постанови про скасування процесуального документа.

Вказані пояснення державного виконавця підтверджуються постановою про скасування процесуального документу від 04.06.2019 року, яка прийнята в рамках ВП 50439414, якою скасована постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 04.12.2018 року, а саме виконавчого документу № 227/3070/13-ц, виданого 30.09.2013 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредитної заборгованості в розмірі 10525,07 грн.

Що стосується надання відповідей на звернення стягувача судом встановлено таке.

23.04.2019 року, 03.06.2019 року та 25.09.2019 року стягувач на адресу Добропільського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області направляв заяви, в яких просив надати йому підтвердження направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документу від 04.12.2018 року. Вказане підтверджується копіями вказаних заяв, доданих до скарги.

Державний виконавець в судовому засіданні підтвердив, що дійсно до ВДВС надходили вказані заяви стягувача, а саме заява від 23.04.2019 року надійшла до відділшу 02.05.2019 року, заява віл 03.06.2019 року надійшла 11.06.2019 року, а заява від 25.09.2019 року надійшла 07.10.2019 року. На всі заяви стягувача своєчасно були надані письмові відповіді, які направлялися стягувачу простою поштовою кореспонденцією.

На підтвердження вищевказаних пояснень державним виконавцем були надані суду копії відповідей від 17.05.2019 року за № 15.27/22-4687, від 28.06.2019 року за № 15.27/22-6425 та від 15.10.2019 року за № 15.27/22-10222.

Відповідно до ст..18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ст..13 ЗУ «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вказаним законом не передбачено строку надання відповіді на звернення стягувача до виконавця з питань виконавчих дій.

Але, порядком розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління, який затверджено наказом МЮУ від 15.02.2017 № 388/5 (далі Порядок), передбачено, що звернення громадян розглядаються та вирішуються у строк не більше одного місяця з дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх надходження.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що на заяви стягувача від 23.04.2019 року, 03.06.2019 року та 25.09.2019 року державним виконавцем були надані відповіді 17.05.2019 року, 28.06.2019 року та 15.10.2019 року.

При цьому суд зазначає, що вимоги щодо направлення відповіді заявнику рекомендованим відправленням з повідомленням, законодавством не передбачено.

Тобто з наведеного вбачається, що відповіді надавалися в установлений законом строк.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд не вбачає в діях державного виконавця бездіяльності на яку вказує скаржник і тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на бездіяльність державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в рамках виконавчого провадження № 50439414 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені 09.12.2019 року. Повний текст ухвали буде виготовлений 13.12.2019 року.

Суддя О.В.Здоровиця

09.12.19