ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5577/17 Номер провадження 22-ц/814/177/19Головуючий у 1-й інстанції Шевська О.І. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» і ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» про визнання нарахованого боргу неправомірним, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року з ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до ПАТ «Полтавагаз» із вказаним позовом. Уточнивши свої позовні вимоги 20 вересня 2017 року, просила суд визнати дії ПАТ «Полтавагаз» з серпня 2010 року по серпень 2013 року по оплаті послуг газопостачання квартири АДРЕСА_1 та припинення нарахування субсидії неправомірними. Зобов'язати ПАТ «Полтавагаз» зарахувати проведені ОСОБА_2 платежі в сумі 1 800, 92 грн. в рахунок майбутніх платежів за адресою: квартира АДРЕСА_1. Застосувати індекс інфляції у розмірі 426, 01 грн. Зобов'язати відділ субсидії Шевченківської районної ради у м. Полтава нараховувати ОСОБА_2 субсидії з 01 травня 2017 року.

У судовому засіданні, що відбулося 24 жовтня 2018 року в Октябрському районному суді м. Полтава, ОСОБА_2 відмовилась від уточнень позовної заяви, поданих 09 жовтня 2018 року, а також від позовної вимоги щодо нарахування трьох відсотків річних.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано дії ПАТ «Полтава газ» щодо нарахування боргу у розмірі 274, 34 грн. з серпня 2010 по серпень 2013 року ОСОБА_2 по оплаті послуг газопостачання за адресою квартира АДРЕСА_1 неправомірними. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання відшкодування понесених судових витрат.

Рішення оскаржив відповідач, який, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказує, що позивачкою не було належним чином доведено обґрунтованість позовних вимог. Крім того, зазначає, що позивач було обрано спосіб захисту порушеного права, який не передбачений положеннями чинного процесуального законодавства.

Також рішення в апеляційному порядку оскаржує позивач, яка вказує на неповноту з'ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні її позову, ухваливши в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. В іншій частині прохає рішення залишити без змін. Вважає, що наявними в матеріалах справи доказами доводиться факт переплати нею послуг з газопостачання, яка підлягає зарахуванню на користь майбутніх платежів за спожиті послуги за адресою фактичного проживання.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ПАТ «Полтавагаз», з підстав визначених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з грудня 2012 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2.

За вказаною адресою позивачка отримує послуги з газопостачання і здійснює їх оплату.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Полтавагаз» є належним відповідачем у справі за позовними вимогами, пов'язаними з нарахування боргу за послуги з газопостачання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду.

Як встановлено судом, спір між сторонами виник з приводу надання споживачу послуг з постачання природного газу, правомірності проведення розрахунків і нарахування боргу за послуги з газопостачання.

Вказані відносини щодо надання послуг з постачання природного газу врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природнього газу», Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об'єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» від 01 жовтня 2015 року № 758, яка була чинною на момент подачі позову, постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу ПАТ «Полтавагаз» є ТОВ «Полтавагаз збут».

Таким чином, ТОВ «Полтавагаз збут» є оператором ГТС та суб'єктом, на якого покладено спеціальні обов'язки і повноваження щодо постачання природного газу побутовим споживачам, проведення розрахунків, нарахування боргу, а тому є належним відповідачем у межах даної справи.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного суду у постанові від 15 серпня 2018 року при розгляді справи № 185/7869/16-ц, а також у постанові від 28 листопада 2018 року при розгляді справи № 185/9143/16-ц.

Апеляційний суд, у зв'язку з особливостями розгляду справ на стадії апеляційного провадження, позбавлений права замінити неналежного відповідача, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо її неповідомлення про заміну постачальника природнього газу не впливають на ту обставину, що ПАТ «Полтавагаз» не виконує функцій з постачання природного газу, а тому з об'єктивних підстав не може бути відповідачем у даній справі.

Також ПАТ «Полтавагаз» заявлено вимоги про відшкодування понесених витрат при подачі апеляційної скарги.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Встановлено, що позивач у справі ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, а тому звільнена від оплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною сьомою статті 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільнено від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави. Можливості та порядку компенсації за рахунок держави сплаченого відповідачем судового збору Кабінетом Міністрів України не встановлено.

Таким чином, у задоволенні вимоги скаржника про компенсацію сплаченого судового збору слід відмовити.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2018 року скасувати. Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» про визнання нарахованого боргу неправомірним, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак