Справа № 302/1504/18
№ 2/302/43/19
Номер рядка звіту 49
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

17.01.2019 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

з участю : секретар с/з - Гажук Н.В.,

відповідач ОСОБА_2,

представник відповідача - адвокат ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні районного суду в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки з твердої грошової суми 350 грн. на 1/4 частку з усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

14.12.2018 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, які обгрунтовано так. Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.08.2011 року (справа № 2-337/11), між позивачкою та відповідачем розірвано шлюб, який був укладений між ними 09.05.1998 р. Цим же рішенням суду було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.08.2011 р. і до досягнення дітьми повноліття. Старший син сторін досяг повноліття і на його утримання припинено стягнення аліментів. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що сума, яка стягується з відповідача на утримання їх дочки є занадто малою і меншою, ніж мінімальний розмір аліментів, яку встановлено законом. Дочка сторін є школяркою та відповідно на її утримання необхідно більше коштів, для її навчання та розвитку. Окрім цього, дочка сторін є інвалідом дитинства, і на її лікування також необхідні додаткові кошти. Окрім аліментів, визначених судом, додаткової матеріальної допомоги відповідач на утримання дочки не надає. За цих підстав та відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 182, 192 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини, п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 р., позивачка просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Міжгірського районного суду від 06.08.2011 р., з твердої грошової суми 350 грн. на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви. Також позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені на правничу допомогу, в сумі 5286 грн.

Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.12.2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та, за клопотанням сторони позивача, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, як малозначну.

15.01.2019 року представник позивача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 подала суду клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_3 позов ОСОБА_4 заперечили частково з таких обгрунтувань. Позивачка просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів. Відповідач погоджується з позовом тільки в частині зміни розміру аліментів, а саме згідний продовжувати сплачувати аліменти на користь позивачки у твердій грошовій сумі у більшому розмірі, яка буде становити 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач, додатково пояснив, що після досягнення їх старшим сином ОСОБА_4 повноліття і до цього часу сплачував та сплачує на користь позивачки щомісячно аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_6, в розмірі 700 грн., про що подав суду копії квитанцій. Після розірвання шлюбу з позивачкою продовжує піклуватися дитиною, надає додаткові кошти позивачці на лікування їх дочки. ОСОБА_2 просить взяти до уваги, що постійного місця праці не має, є сезонним робітником, його доходи є нестабільними та нерегулярними. Позивачка не пропонувала йому врегулювати спір в позасудовому порядку, а саме не пред'являла йому претензію, що сума аліментів, яку він сплачує є недостатньою для належного забезпечення дитини.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_3 вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат, які понесені позивачкою у зв'язку з наданням їй адвокатом ОСОБА_7 правничої допомоги, в сумі 5286 грн., заперечив з таких мотивів. За клопотанням сторони позивача розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження, дана справа є малозначною, відповідач визнав частково позов, не зловживав процесуальними правами, на перший виклик з'явився до суду та надав суду пояснення з приводу заявленого позову. Тому, сторона відповідача, вважає, що розрахунок адвоката за надані послуги, а саме остаточна сума - 5286 грн., є завищеним, бо в такому вказана орієнтовна кількість судових засідань два, натомість у спрощеному провадженні достатньо провести одне судове засідання. За цих підстав просить, цю суму зменшити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зміст позову та позиції сторін і їх представників, суд вважає, що позов ОСОБА_4 слід задовольнити частково виходячи з такого.

Судом встановлено, що згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.08.2011 року, у справі № 2-337/11, задоволено позовну заяву ОСОБА_4 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 350,00 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи із 11.08.2011 р. і до досягнення кожною дитиною повноліття .

Син сторін - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, досяг повноліття 10.05.2016 року, у зв'язку з чим на його утримання припинено стягнення аліментів з відповідача. З цього часу, відповідач сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі 700 грн., тобто відповідач добровільно, в позасудовому порядку, збільшив сплату аліментів на утримання дитини з суми 350 грн. на суму 700 грн., починаючи з травня 2016 року, що підтвердив суду поданими у справу квитанціями про грошовий переказ на ім'я позивачки. Ці обставини позивачкою в позові не вказані, та не подано суду довідку (розрахунок) державного виконавця про сплату аліментів в сумі 350 грн..

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 181 ч.3 СК України встановлено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Позивачка, на підставі ст. ст. 181 ч.3, 184 ч.1 СК України, звернулася до суду з позовом про зміну та способу стягнення аліментів, а саме просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми визначеної судом на 1/4 частки від доходу платника аліментів. Відповідач цій частині позов заперечив і це заперечення та його обгрунтування заслуговує на увагу, з таких підстав. Позивачка не обгрунтувала належно вимогу щодо зміни способу аліментів, а саме не вказала підставу таких вимог, не довела суду, що відповідач офіційно працевлаштований та має регулярні, стабільні доходи. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що ця вимога позивачки до задоволення не підлягає, оскільки відповідач заявив суду, що постійного місця праці немає, офіційно не працевлаштований, його доходи є нестабільними та нерегулярними. Отже, у разі задоволення вимоги позивачки про зміну способу аліментів таке може потягнути утруднення виконання рішення суду відповідачем, і за цих підстав в цій частині в задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити. Натомість вимога позивачки про збільшення розміру аліментів - їх суми , підлягає до задоволення з таких підстав.

З часу ухвалення рішення суду в справі № 2-337/11 про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки, змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, який, згідно вимог ст.182 СК України, становить не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Станом на час звернення позивачкою ОСОБА_4 з цим позовом до суду дитині сторін виповнилося 14 років. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" установлено такий прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривні, з 1 липня по 30 листопада - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Тобто, 50 % від прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, на даний час становить сума 1013,50 грн., відтак попередньо визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 350 грн. та сума аліментів, яку відповідач сплачує добровільно - 700 грн, вимогам ст. 182 СК України не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню.

Суд визнає за необхідне та достатнє збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі 1300 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що буде відповідати загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності та забезпечить належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини сторін.

Заперечення відповідача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, яка буде становити 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто визначення аліментів у мінімальному розмірі, визначеному законом, суд до уваги не бере, оскільки відповідач не подав суду доказів про важкість майнового становища, довідку про його доходи, а також не підтвердив суду належно обставини, що бере участь у додаткових витратах пов'язаних з лікуванням дитини сторін.

Позивачка просить суд, присудити стягнення аліментів в новому розмірі з дня звернення нею до суду з цим позовом, тобто з 14.12.2018 року. Ця вимога до задоволення не підлягає з таких підстав. Згідно з п.23постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивачка в позові не вказала суду підстави, для стягнення аліментів у новому розмірі за минулий час, як того вимагає норма ч.2 ст. 191 СК України, а саме не подала доказів що вживала заходів щодо одержання аліментів, починаючи з 8 липня 2017 року, у мінімальному розмірі, передбаченому ч.2 ст. 182 СК України, а саме у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або більшому розмірі. Зокрема, позивачка не подала копії письмових звернень до державного виконавця або безпосередньо до відповідача щодо врегулювання даного питання (спору) - збільшення розміру аліментів, відповідно до вимог закону, а тому суд не має правових підстав для задоволення цієї вимоги.

Клопотання позивачки про стягнення з відповідача на її користь судових витрат на правничу правову допомогу в сумі 5286 грн. підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи складність справи, виконаних адвокатом ОСОБА_7 робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторін, з врахуванням добросовісного виконання відповідачем своїх процесуальних обов'язків у справі та розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки витрати на правничу правову допомогу у сумі 2000 грн. Ця сума судом визначена виходячи з такого. Позивачка просить стягнути, згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, складеного 14.12.2018 р. адвокатом ОСОБА_7, в цій цивільній справі, суму 5286 грн. З розрахунку вбачається, що адвокатом до розрахунку включено суму 1762 грн., як вартість (оплата) за участь в судових засідань по цивільній справі, на які слід було затратити адвокату дві години. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи без її участі, а тому цю послугу слід виключити з розрахунку. Отже, в такому випадку, загальна сума витрат понесена позивачкою на правничу допомогу становить 4405 грн. (5286-1762), а з врахуванням вищенаведеного, та з огляду на часткове задоволення позовних вимог, ця сума підлягає зменшенню до суми 2000 грн.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір" відповідача слід стягнути у користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 768,40 грн., згідно ст. 141 ЦПК України, ЗУ "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів визначений в рішенні Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.08.2011 р. (справа № 2-337/11).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2, аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі твердої грошової суми 1300 (одна тисяча тристо) грн. щомісячно, але не менше 50 % чинного до застосування прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати:

- у виді судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. в користь держави;

- у виді витрат позивача на правову допомогу в сумі 2000 грн..

В решті позовних вимог і вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 24.01.2019 р.

Суддя: В. П. Кривка