П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року місто Київ

справа № 756/687/19

провадження №22-ц/824/15527/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ПАТ «АЗОТ»

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АЗОТ", подану адвокатом Коржем Володимиром Миколайовичем,

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 27 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Андрейчука Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «АЗОТ» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 1 червня 2012 року до 30 березня 2018 року він працював провідним фахівцем з фінансової роботи ПАТ «АЗОТ». Роботодавець допустив заборгованість з виплати йому заробітної плати у сумі 33403,62 грн. і при його звільненні розрахунок не провів. З урахуванням збільшення позовних вимог просив стягнути з ПАТ «АЗОТ» суму невиплаченого заробітку та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 487 712,30 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 27 серпня 2019 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ "АЗОТ" про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнуто з ПАТ «АЗОТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 33 403,62 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 236 479,32 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із таким рішенням суду, представник відповідача ПАТ «АЗОТ» - адвокат Корж В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити шляхом доповнення його резолютивної частини після слів : « середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 236 479,32 грн.» наступним «з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів передбачених законодавством України». В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував положення податкового законодавства щодо виконання роботодавцем функцій податкового агента з нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду, за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , представник відповідача ПАТ «АЗОТ» не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу в їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що з 1 січня 2012 року до 30 березня 2018 року ОСОБА_1 працював провідним фахівцем з фінансової роботи ПАТ «АЗОТ».

30 березня 2018 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи за угодою сторін за ч.1 ст.36 КЗпП України.

ПАТ «АЗОТ» при звільнення ОСОБА_1 не у повному обсязі виплатило йому заробітну плату. Заборгованість відповідача з виплати позивачеві заробітної плати становить 33402 грн.62 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені законом, є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Визначаючи суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції правильно виходив із середньоденної заробітної плати позивача та кількості днів затримки. Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що підстав для застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні немає, оскільки ПАТ «АЗОТ» не заперечувало проти розміру належних до виплат останньому сум за трудовим договором при звільненні.

Такі висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та законними, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на їх правильність.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму.

Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток для виплати працівникові компенсації за час затримки розрахунку при звільненні визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Встановивши, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 не провів з ним повний розрахунок, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ПАТ «АЗОТ» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача.

Судом першої інстанції відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 правильно розраховано середній заробіток за час затримки розрахунку.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні.

За таких обставин доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції безпідставно не врахував положення податкового законодавства та не зазначив у рішенні про те, що з суми середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають утриманню податки та інші обов`язкові платежі,не заслуговують на увагу і не можуть бути прийняті в якості підстав для зміни рішення суду, про що просив апелянт. Питання щодо справляння і сплати податків й інших обов`язкових платежів вирішуватиметься при виконанні рішення суду.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з`ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АЗОТ", подану адвокатом Коржем Володимиром Миколайовичем,- залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 27 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус