ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/870/17 Номер провадження 22-ц/814/319/19Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І.. Пікуля В.П.

секретар Ряднина Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою АТ КБ "Приватбанк"

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 21 травня 2018 року

у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 32316,34 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування вказаних вимог вказувало, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.04.2006 року відповідач отримав кредит в сумі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказувало, що відповідач свої зобов'язання не виконав, а тому станом на 31.07.2017 року загальна заборгованість перед банком складає 32316,34 грн., яка має бути стягнута з боржника у повному обсязі.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 21 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено строк позовної давності.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ПАТ КБ «ПриватБанк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказувало, що 28.01.2015 року позивачем здійснилося списання з рахунку відповідача для погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості,що перебуває у матеріалах справи. При цьому на думку представника банку оскільки такі дії оскаржені відповідачем не були, незаконними не визнані тому на дані правовідносини розповсюджується положення ч.ч.1,3 ст. 265 ЦПК України. Тобто, відрахування позовної давності на його думку починається з моменту останнього списання коштів з рахунку боржника, а саме з 28.01.2015 року.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 21 квітня 2006 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк видав ОСОБА_3 кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом на 31.07.2017 року сума заборгованості складає 32316,34 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку із пропуском строків позовної давності, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою на ній указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

Суд установив, що строк дії картки закінчився у лютому 2008 року (а.с6), остання сума проплати за вказаною карткою була здійснена 01.12.2008 року (а.с. 4), тобто строк позовної давності сплив у грудні 2011 року включно.

Банк звернувся до суду з позовом у вересні 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подав заяву про застосування до вимог банку наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Наведені вище норми права та встановлені в справі обставини дають підстави стверджувати, що позивач не довів належними та допустимими доказами того, що строк дії договору б/н від 21.04.2006 року згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку був продовжений.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Посилання апелянта на платіж від 28.01.2015 року який здійснювався позивачем шляхом списання з рахунку відповідача для погашення заборгованості не заслуговує на увагу, оскільки строк позовної давності переривається лише внаслідок визнання боржником свого боргу та добровільної сплати заборгованості (її частини). Списання банком з рахунку відповідача будь якої суми не свідчить про визнання боржником свого боргу. Відомості про те, що ОСОБА_3 надавав банку розпорядження на списання з його рахунку будь якої суми на погашення заборгованості за кредитним договором, у матеріалах справи відсутні.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 21 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий /підпис/ В.М. Триголов

Судді /підписи/ А.І. Дорош

В.П. Пікуль

Копія вірно :