17.07.2019 Єдиний унікальний номер 205/6666/18
Провадження № 2/205/290/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Далакян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої органами досудового розслідування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 14 вересня 2018 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 137,10 грн. та моральну шкоду в сумі 200 000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що внаслідок незаконних дій з боку працівників СУ ГУНП в Дніпропетровській області, які виразились в незаконному затриманні його, нанесенні тілесних ушкоджень та протиправному позбавленню позбавленні волі. Окрім того, позивач зазначає, що всі ці дії призвели до погіршення стану його здоров`я.

Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження (а.с.23).

Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-129 ЦПК України.

Позивач надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги позову підтримує та просить задовольнити (а.с.82).

Відповідач в судове засідання не з`явився. Відзиву на позов не надавав, письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надавав.

Представником третьої особи - ГУНП в Дніпропетровській області Скляровою Ю.В., надано суду письмові пояснення на позов, у якому посилаючись на те, що досудове слідство діяло в межах наданих йому повноважень, а також на недоведеність розміру завданої моральної шкоди, просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.37-41). Також, представником надано письмову заяву, в якій він просить справу розглядати без своєї участі. У задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с.80).

У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 23 червня 2018 року ОСОБА_1 затримано в порядку ст.. 208 КПК України слідчим СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Марушкіна С.І.(а.с.6-9).

Із довідки ІТТ №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 07.09.2018 року вбачається, що 23.06.2018 року об 23-55 год. до ізолятора тимчасового тримання був доставлений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 25.06.2018 року об 10-50 год. ОСОБА_1 вивозився на слідчі дії за вимогою начальника СУ ГУНП в Дніпропетровській області Вижник (а.с.16).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року зобов`язано керівництво Дніпропетровського ізолятора тимчасового тримання, того, хто буде старшим по цій установі на час пред`явлення ухвали до виконання, негайно з часу отримання цієї ухвали 25 червня 2018 року звільнити з-під варти громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14-15).

Висновком судово-медичного експерта №1878 від 26.06.2018 року встановлено, що у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с.18-20).

Відповідно до довідки по кримінальному провадженню від12.12.2018 року, наданою слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що за фактом звернення ОСОБА_1 із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, 05 вересня 2018 року розпочато кримінальне провадження №0001088 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 371 КК України. 26 жовтня 2018 року вказане кримінальне провадження було закрите у зв`язку із відсутністю складу злочину (а.с.44-45).

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та надані докази суд приходить висновку, що ОСОБА_1 безпідставно був затриманий працівниками СУ ГУНП в Дніпропетровській області 23.06.2018 року та утримувався в ІТТ в період з 07-55 год. 23.06.2018 року по 18-00 год. 25.06.2018 року та поніс матеріальні витрати в сумі 137,10 грн. (а.с.21).

Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб, при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, відшкодовується Державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у разі закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства.

При цьому необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, які довести повинен позивач.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (ч.2 ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

У відповідності до положень статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 6.4. Методичних рекомендацій "Відшкодування моральної шкоди" (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року №35-13/797) моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

У рішенні ЄСПЛ від 12.07.2007 року у справі "Stankov v. Bulgaria" № 68490/01, § 62, Суд зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Поняття "моральна шкода" є оціночним, комплексним судженням, таким, що потребує ретельного дослідження в кожному окремому випадку.

Вимога компенсації завданої позивачу моральної шкоди у 200 000 грн. не відповідає принципам розумності та справедливості, а також такий розмір компенсації є недоведеним позивачем жодними достатніми та достовірними доказами. Але, зважаючи на обставини справи та на встановлені факти, суд вважає, що справедливий та розумний розмір моральної шкоди становить 1 000,00 грн., що підлягає відшкодуванню на користь позивача.

Таким чином, враховуючи період затримання та тримання позивача в ІТТ та перебування його в СУ ГУНП в Дніпропетровській області, який склав 2 дні та 09-00 годин, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_1 , які були викликані зміною його нормального життєвого ритму, нормальних життєвих зв`язків, беручи до уваги, що відновлення нормального способу життя вимагало від нього додаткових зусиль, суд доходить висновку про достатність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої посадовими та службовими особами органів державної влади у розмірі 1 000,00 грн. та 137,10 грн. матеріальної шкоди, а відтак і про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.23, 1167, 1173, 1176 Цивільного Кодексу України, ст.ст1, 2, 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268, 430 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої органами досудового розслідування частково задовольнити.

Стягнути із Державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну шкоду, завдану органами досудового розслідування в сумі 137,10 грн. (сто тридцять сім грн.. 10 коп.).

Стягнути із Державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду, завдану органами досудового розслідування в сумі 1 000,00 грн. (одна тисяча грн.. 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26 липня 2019 року.

СуддяВ.С. Шавула