Справа № 438/1222/18
Номер провадження 2/438/82/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

22 січня 2019 року Бориславський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Слиша А.Т.

за участю секретаря судового засідання Наминанік О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, у якому просить розірвати договір купівлі-продажу взуття від 03.01.2018, укладений між сторонами у справі; стягнути з відповідача сплачені грошові кошти за вказаним договором купівлі-продажу у сумі 7160 грн. на користь позивача та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 03.01.2018 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбала черевики у магазині «Loriblu» (ТЦ «Вікторія Гарден» м.Львів, вул.Кульпарківська, 26 а), що належав ФОП ОСОБА_2 28.02.2018 позивач звернулася у магазин у зв»язку з тим, що пішло розшарування шкіри у частині підйому, з вимогою повернути їй гроші за проданий товар неналежної якості. Зокрема, щодо товару, то в ньому спостерігалося неоднорідність кольору (вицвілість) та відставання лицьового шару шкіри, тобто товар мав ознаки фабричного браку. Всупереч цьому, магазин без її згоди вирішив відремонтувати взуття. Однак, оскільки недолік був істотним, ремонт здійснити не вдалося. До цього часу магазин відмовляється повернути сплачені грошові кошти, взуття надалі знаходиться у магазині. З урахуванням положень ч.5 ст.6, п.1 абз.2 ч.1 ст.8, ч.4 ст.10, ч.7 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач вважає, що вона придбала фальсифікований товар та ще й з істотними недоліками, у розумінні визначення, наданого ст.1 вказаного Закону. А тому на підставі ч.1 ст.8 Закону вона має право на: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Також позивач зазначила, що вона зазнала значної моральної шкоди, що полягала у душевних хвилюваннях, погіршення стосунків з оточуючими і як наслідок погіршення її здоров'я. Близькі та оточуючі докоряли їй, що вона купила неякісний товар. Позивач була змушена звертатись до психолога. Спричинену їй моральну шкоду вона оцінює у 5 000 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, хоча була належно повідомлена про час та місце розгляду справи. Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, а також про те, що позивач не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, не подав до суду відзив на позовну заяву.

Враховуючи неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Судом встановлено, що 03.01.2018 позивач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбала у магазині «Loriblu» (за адресою: ТЦ «Вікторія Гарден», м.Львів, вул.Кульпарківська, 226 а), що належав ФОП ОСОБА_2 взуття (жіночі черевики, чорного кольору, розмір 38) за 7160 грн., що стверджується копією відповідної квитанції, з якої також випливає, що вказаний товар придбано саме у відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Як зазначено у позовній заяві, 28.02.2018 позивач звернулася у вищевказаний магазин у зв'язку з тим, що пішло розшарування шкіри у частині підйому, з вимогою повернути їй гроші за проданий товар неналежної якості. Однак, магазин без її згоди вирішив відремонтувати взуття. Однак, оскільки недолік був істотним, ремонт здійснити не вдалося. До цього часу магазин відмовляється повернути сплачені грошові кошти, взуття надалі знаходиться у магазині.

Проте, кошти позивачу не було повернуто, у зв'язку з чим позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

Однією із засад цивільного судочинства проголошено свободу договору (ст. 3 ЦК).

Згідно зі ст. 627 ЦК сторони сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

При вирішенні спорів про захист прав споживача слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, лежить на продавцеві (виготівникові).

Пунктом 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Права та обов'язки споживачів визначені ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені ст. 8 цього Закону. Так, згідно з ч.1 цієї статті у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до визначення термінів у ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Якщо ж недолік робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14-ти календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару.

Згідно з п.1 ч.7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Недоліки взуття виникли в період гарантійного строку протягом якого позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення коштів за товар неналежної якості.

Тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу взуття, укладеного 03.01.2018, та стягнення з відповідача вартості взуття у розмірі 7160 грн. підлягають задоволенню, відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають з таких підстав.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 4 та ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Проте, таких обставин при розгляді вказаної справи, судом не встановлено.

В той же час позивач в обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди посилається на те, що така шкода спричинена їй неправомірними діями відповідача і полягає у душевних хвилюваннях,погіршеннях стосунків з оточуючими, в результаті порушення її прав як споживача. При цьому жодних доказів ушкодження її здоров'я позивачем суду не надано. Тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу взуття від 03.01.2018, укладений між позивачем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер платника єдиного внеску: НОМЕР_2 на користь позивача ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса проживання: 82300, Львівська область, м.Борислав, вул.Шевченка, 150/9) сплачені грошові кошти за договором купівлі-продажу від 03.01.2018 у сумі 7160 грн.

У задоволенні позову у частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 грн. - відмовити.

Стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер платника єдиного внеску: НОМЕР_2 в доход держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири ) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд шляхом подання в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддя А.Т. Слиш