ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Чернівці

Справа № 713/881/18

Провадження №22-ц/822/48/19

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю: позивача - ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, ОСОБА_4, Вижницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, головуючий у І-й інстанції - Пилип`юк І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., ОСОБА_4, Вижницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11 травня 2018 року з Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області листом отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 03 травня 2018 року щодо стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у сумі 295 938,17 грн на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 23863 від 31 жовтня 2017 року.

Зазначав, що про виконавчий напис йому нічого не було відомо, тому з метою з'ясування питань, викладених у постанові про відкриття виконавчого

провадження, звернувся до Вижницького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, де йому надали копію виконавчого напису, вчиненого 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого у реєстрі за №23863.

Згідно з виконавчим написом нотаріус пропонує звернути стягнення на нежитлову будівлю, загальною площею 109,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки і на праві власності належить йому і за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропонує задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості.

Виконавчий напис вчинено на погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Укрсоцбанк» згідно з договором кредиту від 17 березня 2006 року № 51 та на підставі іпотечного договору №51/1, посвідченого 22 березня 2006 року приватним нотаріусом Вижницького РНО Штефюк Н.В., за реєстровим № 829 та договору про зміну умов, посвідченого 28 січня 2014 року приватним нотаріусом Вижницького РНО Штефюк Н.В.

Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням чинного законодавства, а сума боргу, яка зазначена у виконавчому написі та підлягає стягненню, не є безспірною.

Від ПАТ «Укрсоцбанк» письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання не отримував, а тому стягувач і не міг надати нотаріусу таких документів. За відсутності таких документів нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, а тому виконавчий напис є незаконним.

У виконавчому написі не зазначено розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника, дата набрання юридичної сили виконавчим написом.

У виконавчому написі зазначено, що він набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, але жодним чином не зазначено коли виконавчий напис зареєстровано у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Отже, виконавчий напис не відповідає вимогам ст. 89 ЗУ «Про нотаріат» і є незаконним.

Також у виконавчому написі зазначено, що період, у який виникла заборгованість, є з 01 грудня 2014 року по 29 травня 2017 року, але виконавчий напис вчинено лише 31 жовтня 2017 року, тобто через п'ять місяців після зазначеного періоду. Тож, через це нотаріус не може переконатися у тому, що заборгованість є безспірною. У цей період ОСОБА_4, яка є боржником по кредитному договору, сплачувала платежі по кредитному договору, і станом на 31 жовтня 2017 року заборгованості у розмірі 295 938,17 грн юридично не існувало.

Постановою Київського адміністративного апеляційного суду від 22 лютого 2017 року, яка набрала законної сили 22 лютого2017 року у справі №826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» тобто скасовані зміни саме у частині видання виконавчих написів щодо іпотечних договорів та щодо кредитних договорів, тож виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню і з цих підстав.

Тому нотаріус не мав права вчиняти такий виконавчий напис, оскільки це порушує вимоги ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст.ст.33, 35 ЗУ «Про іпотеку», положення глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом МЮУ №296/5 від 22 лютого 2012 року, а також вчинено на підставі документа, який визнано незаконним.

Просив визнати виконавчий напис від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., який зареєстровано в реєстрі за №23863, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, вказує на те, що виконавчий напис вчинений з порушенням чинного законодавства, а сума боргу, яка зазначена у виконавчому написі та підлягає стягненню, не є безспірною. Оскільки у період вчинення виконавчого напису ОСОБА_4 сплачувалися платежі по кредитному договору, станом на 31 жовтня 2017 року заборгованості в сумі 295 938,17 грн юридично не існувало.

Крім того, Київським окружним адміністративним судом скасовані зміни, що вносяться в переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, саме у частині видання виконавчих написів щодо іпотечних договорів та щодо кредитних договорів, тож виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню і з цих підстав. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що сплачені кошти ОСОБА_4 не спростовують встановлених судом обставин щодо безспірності її заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк», оскільки ним не доведено належними та допустимими доказами, що вказана сума була сплачена боржником саме на погашення заборгованості за кредитним договором № 51 від 17 березня 2006 року. За встановлених обставин та викладених вимог закону підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у суду немає, а тому позов ОСОБА_1 є безпідставний та задоволенню не підлягає.

Проте такі висновки районного суду є помилковими та спростовуються матеріалами справи.

Матеріалами справи встановлено, що 17 березня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та третьою особою ОСОБА_4 укладено договір кредиту №51, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 31 000 доларів США, зі сплатою 12,5% річних з кінцевим терміном повернення 15 березня 2013 року.

У подальшому сторони кредитного договору укладали додаткові угоди до договору кредиту № 51 від 20 березня 2006 року. Внаслідок укладених додаткових угод сторони кредитного договору змінили валюту кредиту та перевели суму кредиту 19 120,62 доларів США із нарахованими процентами в сумі 11 475,67 доларів США в гривню за курсом 8,70 грн. за 1 долар США, що станом на 28 січня 2014 року загалом становило 266 187,72 грн. Сторони визначили кінцевий термін повернення кредиту до 27 вересня 2025 року. Проценту ставку встановили на рівні 9,9% відсотків річних до 31 грудня 2023 року.

22 березня 2006 року, в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту №51 від 17 березня 2006 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та позивачем ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір №51/1, згідно з п.1.1. якого він надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, яка складається з: будівлі магазину, літ «А» цегла, загальною площею 109,0 кв.м; замощення №1 - щебінка; огорожа №2 - залізобетонна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22 березня 2006 року нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №1659 та в державному реєстрі правочинів 22 березня 2006 року за №1207930.

Згідно з пп.4.6.2 Іпотечного договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Підпунктом 4.8. Іпотечного договору передбачено, що у разі звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса реалізація Предмету іпотеки здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Станом на 29 травня 2017 року розмір заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 51 від 17 березня 2006 року становила 295 938,17 грн, з яких: 190 134,12 грн - строкова заборгованість; 67 392,01 грн - прострочена заборгованість; 1 219,39 грн - строкова заборгованість по нарахованих відсотках; 37 192,65 грн - прострочена заборгованість по нарахованих відсотках, що підтверджується копією довідки-розрахунку заборгованості на 29 травня 2017 року №10.1-87/96-8631.

31 жовтня 2017 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» Матяш Є.М. звернувся до приватного Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису, у якій просив на підставі ст.ст.34, 87-91 ЗУ «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, звернути стягнення на: нежитлову будівлю, яка складається з: будівлі магазину (літ. «А») цегла, загальною площею 109,0 кв.м.; замощення ("№1") - щебенка; огорожа ("№2") - залізобетонна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Власником Предмета іпотеки є ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченому 22 березня 2006 року нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штеф'юк Н.В., зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №1659 та в Державному реєстрі правочинів 22 березня 2006 року за №1207930.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмету іпотеки, просив задовольнити вимоги Стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 01 грудня 2014 року по 29 травня 2017 року, а саме: строкова заборгованість - 190 134,12 грн; прострочена заборгованість - 67 392,01 грн; строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 1 219,39 грн; прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 37 192,65 грн; загальна сума заборгованості становить 295 938,17 грн та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

До заяви про вчинення виконавчого напису представником відповідача Матяш Є.М. додано:

- оригінал Іпотечного договору №51/1 від 22 березня 2006 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 з додатковою угодою;

- копію Кредитного договору №51 від 17 березня 2006 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 з додатковими угодами;

- засвідчену Стягувачем копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання з відміткою стягувача про непогашення заборгованості №1286-18 від 20.09.2017 року;

- оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку №3784 від 23.09.2017 року та опису вкладення цінного листа №02 0 та оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку №3767 від 23.09.2017 року та опису вкладення цінного листа №02 0, що підтверджують надіслання письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання;

- довідку ПАТ «Укрсоцбанк» про ненадходження платежу;

- довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_4 на 29.05.2017 року №10.1-87/96-8631;

- довіреність ПАТ «Укрсоцбанк» на ім'я Матяша Є.М. серії НВХ 216384 від 28.11.2016 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С., копію паспорта та РНОКПП Матяша Є.М.

31 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. на підставі ст.ст. 34, 87-91 ЗУ «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, видано виконавчий напис щодо звернення стягнення на нежитлову будівлю, загальною площе 109,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_1.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, нотаріус пропонував задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору за період з 01 грудня 2014 року по 29 травня 2017 року, а саме: строкова заборгованість - 190 134,12 грн; прострочена заборгованість - 67 392,01 грн; строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 1 219,39 грн; прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 37 192,65 грн.

Загальна сума заборгованості становить 295 938,17 грн та сума плати, що здійснена ПАТ «Укрсоцбанк» за вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис вчинено 31 жовтня 2017 року, набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі нотаріальних дій та має бути пред'явлений до виконання до відділу ДВС відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» протягом трьох років з дня його вчинення.

Крім того, позивачем на спростування безспірності заборгованості на час вчинення виконавчого напису було надано квитанції по оплаті кредитної заборгованості за період з 29 травня 2017 року по 30 жовтня 2017 року.

Зазначене свідчить про існування між сторонами на час вчинення виконавчого напису спору щодо наявності заборгованості за кредитним договором № 51 від 17 березня 2006 року.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок заборгованості подано за період 01 грудня 2014 року по 29 травня 2017 року, однак 29 травня 2017 року боржником було сплачено 14 000 грн. на рахунок НОМЕР_1, що підтверджується квитанцією FJB099, дата валютування 29 травня 2017 року(а.с. 16).

При зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису відповідачем було подано довідку, якою ПАТ «Укрсоцбанк» повідомляло, що по кредитному договору № 51 від 17 березня 2006 року позичальником ОСОБА_4, в порушення умов вищезазначеного договору, в період з 23 вересня 2017 року по 24 жовтня 2017 року платіж по сплаті кредитної заборгованості не надходив (а.с. 97). Проте, з матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2017 року позичальником ОСОБА_4 було сплачено 20 000 грн на рахунок НОМЕР_1, що підтверджується квитанцією FJB031, дата валютування 27 вересня 2017 року (а.с.12).

Крім того, з довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 16 січня 2019 року (Т.2 а.с. 162-163), яка була надана суду апеляційної інстанції представником відповідача, відображено платежі ОСОБА_4 за період з 29 січня 2014 року по 15 січня 2019 року. Зокрема, 29 травня 2017 року ОСОБА_4 погашено 14 000 грн, надалі щомісяця остання здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості до 30 жовтня 2017 року. За період 29 травня 2017 року по 30 жовтня 2017 року ОСОБА_4 внесено 105 600 грн у погашення заборгованості.

Отже, зазначення в даній довідці про ненадходження платежів по сплаті кредитної заборгованості спростовується наданою позивачем квитанцією та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Дані обставини спростовують довідку про ненадходження платежу, в період з 23 вересня 2017 року по 24 жовтня 2017 року, яка надана ПАТ «Укрсоцбанк» нотаріусу при зверненні за вчиненням виконавчого напису.

Вказані обставини судом першої інстанції належним чином досліджені не були, що призвело до помилкового висновку про безспірність заборгованості.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та з урахуванням того, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції у сумі 1 762 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 жовтня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, ОСОБА_4, Вижницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 23863, яким звернуто стягнення на нежитлову будівлю, загальною площе 109,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_1.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений - 30 січня 2019 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Б. Перепелюк

В.В. Яремко