РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року

м. Рівне

Справа № 572/1251/18

Провадження № 22-ц/4815/81/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Ведяніна Т.О.

Рішення ухвалене в м. Сарни Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про визначення йому додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

В обґрунтування позову зазначає про те, що після смерті матері лишилась спадщина, яку ОСОБА_2 своєчасно не прийняв у відповідності до законодавства, а саме не звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори, оскільки має незадовільний стан здоров'я, що й стало перешкодою. Крім того, просив врахувати, що його дружина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, також має хронічні захворювання, через що потребує стороннього догляду.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено повністю за безпідставністю позовних вимог.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає його незаконним та необґрунтованим, таким що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що зі змістом ст. ст. 1269, 1279 ЦК України, щодо прийняття спадщини був ознайомлений державним нотаріусом 15.03.2018. Правдивість його пояснень підтверджується всіма додатками, які долучені до позовної заяви.

Вказує на те, що неодноразово приїздив до державного нотаріуса, але змоги займати чергу вночі у нього не було, як і по стану здоров'я так і в зв'язку з проживанням в іншому районі за 100 км. Також вказує на те, що значний час зайняла підготовка документів та відсутність коштів.

Вважає, що судом першої інстанції не було створено для нього умов для забезпечення доступності правосуддя, як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Навіть законодавець захистив право непрацездатних осіб, зокрема пенсіонерів, визначивши право на обов'язкову частку у спадковому майні при наявності заповіту.

За наведених підстав, просив рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 01.11.2018 скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов.

У поданому ОСОБА_5 відзиві на апеляційну скаргу, вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Зазначає про те, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що державний нотаріус ознайомив його зі змістом статей 1269 і 1279 ЦК України лише 15.03.2018, що стало однією із причин для пропуску ним подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки законодавством не передбачено обов'язку нотаріуса відшуковувати потенційних спадкоємців, які не заявили про свої права на спадщину та роз'яснювати його порядок оформлення права на спадкування.

Вказує, що також інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, просив відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інших заяв по справі ОСОБА_5 не подавав, тому клопотання адвоката ОСОБА_3 про відкладення справи для підписання відповідачем умов мирової угоди по справі, вже підписаної його клієнтом, судом було відхилено.

В зв'язку з відхиленням вище заявленого клопотання, ОСОБА_3 без дотримання вимог ст. 39 ЦПК, було заявлено відвід складу суду, який відповідно до ст. 44 ЦПК України, колегія суддів розцінює, як зловживання процесуальним правом, що суперечить завданню цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) та таку заяву про відвід залишає без розгляду.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_7 (матір ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_5О.) померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить будинок АДРЕСА_1 який рахується за ОСОБА_7, згідно записів погосподарської книги №3 та підтверджується копіями довідок №1325 та №1326 долученими до матеріалів справи (а.с.11,12).

Факт родинних зв'язків підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, відтак відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 - батьками останнього є ОСОБА_9 та ОСОБА_7 Прізвище спадкодавця з ОСОБА_7 на ОСОБА_7 змінено внаслідок реєстрації нею іншого шлюбу, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 27 березня 2018 року №9 та №5, відповідно до яких ОСОБА_7 26 січня 1946 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_9, а 17 травня 1960 року - із ОСОБА_12.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкову справу після смерті ОСОБА_7 відкрито на підставі заяви ОСОБА_5, яка надійшла до Сарненської РДНК 16 січня 2018 року. Спадкування здійснювалось за заповітом, посвідченим 14 квітня 2004 року Великовербченською сільською радою Сарненського району Рівненської області, яким ОСОБА_7 на випадок смерті належне їй майно заповіла ОСОБА_5 (а.с.32).

ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7, має право на обов'язкову частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України - як повнолітній непрацездатний син спадкодавця.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини ОСОБА_2 не доведено, оскільки він знав про обсяг спадкового майна, наявність у позивача та його дружини певних хронічних захворювань не може свідчити про те, що позивач був не в змозі подати заяву про прийняття спадщини, оскільки вказаними доказами не доводиться наявність непереборних труднощів для подання позивачем заяви про прийняття спадщини протягом досить тривалого часу.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, зважаючи на таке.

Статтею 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7, має право на обов'язкову частку у спадщині згідно зі ст.1241 ЦК України - як повнолітній непрацездатний син спадкодавця, на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, а тому для прийняття спадщини мав подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця ОСОБА_7 З врахуванням положень ст. 254 ЦК України, що регулює обчислення строків, днем закінчення строку для прийняття спадщини є 23 грудня 2015 року. У цей строк ОСОБА_2 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався.

Встановлений ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини належить до категорії обмежувальних (преклюзивних, присічних). Його сплив припиняє право на прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначав, що у визначений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини покликаючись на поганий стан здоров'я та складні сімейні обставини.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, наявність захворювань на які покликається позивач як на доказ поважності пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини не є тією обставиною, що створює об'єктивні, непереборні та істотні труднощі для подачі ним нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімє'ю ), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З наданих ОСОБА_2 суду документів з лікувальних установ вбачається, що він перебуває на "Д" обліку в Здолбунівській РЦПМД Здолбунівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини з 2002 року. Доказів перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я в період, визначений законом для подачі заяви про прийняття спадщини суду не надано. Інших даних щодо перебування ОСОБА_2 в зазначений період на стаціонарному або амбулаторному лікуванні суду не надано. Наявність у ОСОБА_2 низки хронічних захворювань свідчить про наявність у нього певних обмежень життєдіяльності, але суду не надано доказів потреби позивача в сторонньому нагляді, догляді чи допомозі, його нездатності до самообслуговування у спірний період часу, які б об'єктивно перешкоджали зверненню ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Крім того, відповідно до Глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, письмова заява про прийняття спадщини може бути надіслана поштою.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків