Справа № 203/3957/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Ркоян Ю.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», виробничого підрозділу філії «Дніпровське територіальне управління» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що на балансі підрозділу філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» знаходиться гуртожиток, що розташований за адресою м.Дніпро, вул.Січеславська Набережна,6. Відповідачу на підставі ордеру було надано 1 ліжко-місце у зазначеному гуртожитку та 11.05.1992 року зареєстровано місце проживання за зазначеною адресою. Проте, з 2016 року відповідач у гуртожитку не проживає, його місце знаходження невідоме. Виділена відповідачу частина кімнати тривалий час пустує, в належному стані ніким не підтримується, плата за користування жилою площею і за комунальні послуги не сплачується. Подібна ситуації порушує права інших працівників підприємства, які мають право на поселення до гуртожитку. В звязку з цим, позивач у відповідності до ст.72 ЖК України просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач до суду повторно не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-сайті суду, в звязку з тим, що останній за місцем реєстрації не мешкає та фактичне місце проживання останнього не відомо.

З урахуванням зазначеного, а також думки представника позивача, судом у відповідності до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на балансі виробничого підрозділу «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» перебуває гуртожиток, що розташований за адресою м.Дніпро, вул.Січеславська Набережна,6.

На підставі ордеру до вказаного гуртожитку на одне ліжко-місце був вселений відповідача та 11.05.1992 року зареєстровано місце проживання останнього за вказаною адресою.

Відповідно до ч.2 ст.128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сімям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Відповідно до ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З наданих до позову актів про не проживання вбачається, що під час проведеної перевірки встановлено факт не проживання відповідача в гуртожитку.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт не проживання відповідача та відсутності його особистих речей у кімнаті гуртожитку за вказаною адресою з грудня 2016 року.

За вказаних вище фактичних обставин та наведених положень законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням одним ліжко-місцем по вул.Січеславська Набережна,6 в м.Дніпрі.

Також суд враховує, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є підставою для подальшого зняття цієї особи з реєстрації.

В звязку з цим, суд вважає, що відповідачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, позовні вимоги останнього є обґрунтованими, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами і підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 1762 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71,72,128,129 ЖК України, ст.ст.4,5,10,11,12,76-80,141,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», виробничого підрозділу філії «Дніпровське територіальне управління» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (49000, м.Дніпро, вул.Січеславська Набережна,6, гуртожиток) таким, що втратив право користування житловим приміщенням одним ліжко-місцем в гуртожитку по вул.Січеславська Набережна,6 в м.Дніпро.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (49000, м.Дніпро, вул.Січеславська Набережна,6, гуртожиток) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03035, м.Київ, вул.Льва Толстого,61, ) судовий збір в сумі 1762 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 січня 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак