Справа № 2-1514/10
Провадження № 22-з/810/3/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 січня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду

заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 16 червня 2010 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 165000 доларів США, що еквівалентно до грошової одиниці України - гривні, 1318350 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики змінено, зменшено суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення суми боргу з 1318350 грн. до 663139,24 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

10 липня 2018 року до Апеляційного суду Луганської області надійшла заява ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 12 липня 2018 року матеріали за заявою ОСОБА_1 направлено до Сватівського районного суду Луганської області для вирішення місцевим судом питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 21 листопада 2018 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-1514/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики у частині тексту рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 16 червня 2010 року, тексту рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року. Дана ухвала суду від 21 листопада 2018 року набрала законної сили та ніким із учасників справи в установленому законом порядку не оскаржена.

Матеріали вказаного відновленого втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-1514/10 надійшли до Луганського апеляційного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційними судами з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення є апеляційні суди, які утворюються в апеляційних округах.

У відповідності до пункту 12 частини 1, пункту 11 частини 2 Указу Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Луганської області ліквідовано та створено Луганський апеляційний суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

В газеті "Голос України" № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови суду, в якому днем початку роботи Луганського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області дана справа передана на розгляд до Луганського апеляційного суду. Отже, розгляд справи за заявою ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року здійснюється Луганським апеляційним судом.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про роз'яснення рішення підтримав.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

Луганським апеляційним судом розгляд заяви призначався у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 27 грудня 2018 року, 14 січня 2019 року, 24 січня 2019 року. На адреси відповідача, які зазначалися ним під час розгляду справи в суді першої інстанції при вирішенні питання про відновлення втраченого судового провадження, завчасно апеляційним судом направлялися судові повістки-повідомлення про розгляд справи призначеної на 27 грудня 2018 року, 14 січня 2019 року, 24 січня 2019 року.

Однак, повістки-повідомлення поверталися на адресу суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення» та «неправильно зазначена адреса»

Оскільки ОСОБА_2 не отримував поштову кореспонденцію від апеляційного суду за зазначеними ним адресами (а.с.40), то апеляційним судом вживалися всі заходи для повідомлення боржника, так як заява про роз'яснення рішення розглядається судом протягом десяти днів з дня її надходження. Відповідно до ч. 9 ст. 128 ЦПК суд викликає або повідомляє у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або повідомлення через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

28 грудня 2018 року, 29 грудня 2019 року, 02 січня 2019 року, 03 січня 2019 року, 04 січня 2019 року, 08 січня 2019 року, 15 січня 2019 року апеляційним судом вживалися заходи щодо повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи телефонограмою за зазначеним ним номером телефону. Проте, за вказаним номером телефону відповідачем вхідні дзвінки не приймалися.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач був обізнаний про те, що питання про відновлення втраченого провадження вирішується судом першої інстанції у зв'язку з розглядом судом апеляційної інстанції заяви ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим розглядати заяву.

Перевіривши доводи поданої позивачем ОСОБА_1 заяви про роз'яснення рішення, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

В пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року зазначено, що роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілими, що ускладнює його реалізацію. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився встановлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлено до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення до нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє у роз'ясненні рішення.

Отже, за своєю правовою суттю роз'яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, якщо рішення є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, роз'яснення полягає в тому, що суд не вправі давати відповідь на нові та не вирішені ним вимоги, а лише має роз'яснити положення ухваленого рішення, які не чітко та не ясно сформульовані.

Із змісту рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року у справі № 2-1514/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, яке набрало законної сили та в установленому законом порядку ніким із учасників справи не оскаржено, про роз'яснення якого просить заявник, вбачається, що рішення викладено у відповідності до вимог ст. 316 ЦПК України (в редакції на момент постановлення рішення від 11 листопада 2010 року), а його резолютивна частина є чіткою, зрозумілою і такою, що не припускає іншого тлумачення.

В резолютивній частині рішення зазначено, що рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики змінено, зменшено суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення суми боргу з 1318350 грн. до 663139,24 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

Із матеріалів справи вбачається, що в заяві про роз'яснення рішення заявник просить надати роз'яснення щодо правильності зазначення (відображення) суми боргу (еквіваленту) Апеляційним судом Луганської області в резолютивній частині рішення від 11 листопада 2010 року у справі № 2-1514/10, тобто заявник ставить під сумнів правильність зазначення суми еквівалента боргу в резолютивній частині рішення суду, і не вказує на те, що положення резолютивної частини ухваленого рішення є нечіткими та не ясно сформульованими. Проте, незгода з рішенням суду є підставою для його оскарження, а не звернення із заявою про роз'яснення рішення суду.

Також, заявник просить надати роз'яснення щодо правильності зазначення (відображення) суми боргу (еквіваленту) Ленінським районним судом м. Луганська у справі № 2-1514/10 при видачі виконавчого листа від 13 квітня 2011 року.

Однак, як зазначалося вище нормами ЦПК України передбачено, що роз'ясненню підлягає судове рішення, а не виконавчий лист. Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються розділом VІ ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист у справі № 2-1514/10 виданий Ленінським районним судом м. Луганська, тому відповідно до норм діючого цивільного процесуального законодавства питання що стосуються видачі, виправлення помилки у виконавчому документі відносяться до компетенції суду першої інстанції.

Щодо вимоги заявника про надання роз'яснення про відсутність зазначення Апеляційним судом Луганської області від 11 листопада 2010 року в резолютивній частині рішення у справі № 2-1514/10 та Ленінським районним судом м. Луганська у справі № 2-1514/10 при видачі виконавчого листа від 13 квітня 2011 року положення про конвертацію суми боргу, яка підлягає стягненню у цивільній справі № 2-1514/10 за договором позики від 04 жовтня 2008 року в рамках здійснення виконавчого провадження з доларів США в національну валюту гривню станом на день здійснення платежу (стягнення з боржника), то вона не підлягає задоволенню, оскільки у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюті, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

У виданому Ленінським районним судом м. Луганська виконавчому листі від 13 квітня 2011 року зазначено, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 165000 доларів США, що еквівалентно до грошової одиниці гривні 663139,24 грн.

Отже, у виконавчому листі зазначено, що стягненню підлягає сума боргу в іноземній валюті з її відображенням у еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ станом на час розгляду справи.

Особливості виконання рішення при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення заяви про роз'яснення рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року.

Керуючись ст.ст. 271,383,384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено 25 січня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Є.В. Коротенко

В.М. Луганська