Справа № 303/5837/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Джуги С. Д., Кожух О. А.

з участю секретаря Терпай С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04 квітня 2018 року, ухвалене суддею Пак М. М., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 82-х років померла її бабуся ОСОБА_3. За життя бабуся залишила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла свої онуці ОСОБА_4 (позивачці). Останнім місцем реєстрації та проживання померлої було АДРЕСА_1. Головою та забудовником даного домогосподарства був дід позивачки та чоловік померлої ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. На час його смерті з ним проживала та була зареєстрована бабуся ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, але не оформляла своїх спадкових справ. До спадкового майна входить домогосподарство в АДРЕСА_1

Після смерті бабусі, маючи заповіт, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 08 грудня 2016 року, приватним нотаріусом було заведено спадкову справу за №87/2016 після померлої бабусі ОСОБА_3. 28 квітня 2017 року приватний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої позивачка дізналася, що окрім неї із заявою про прийняття спадщини звернувся її дядя, син померлої, який являється спадкоємцем в порядку ст. 1241 ЦК України.

Позивачка протягом тривалого часу доглядала за бабусею, допомагала їй як матеріально, так і по господарству. Бабуся була похилого віку, фізично вже не могла сама себе обслуговувати, часто хворіла, в останні півроку життя майже не вставала з ліжка. Позивачка приходила до неї декілька разів на день, щодня приносила та купляла ліки, викликала швидку допомогу, прала одяг та білизну, прибирала, спілкувалася з нею. Ці факти можуть підтвердити свідки - сусіди.

Відповідач не навідував свою матір, не цікавився її життям, жодної допомоги не надавав. Крім того, коли його мати померла, не приймав участі в її похованні.

У зв'язку з цим позивачка просила усунути відповідача ОСОБА_1 від права на спадкування на обов'язкову частку у спадщині, після смерті його матері ОСОБА_3 (а.с.2-3).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04 квітня 2018 року позов задоволено. Усунуто ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від права на спадкування на обов'язкову частку у спадщині, після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 Вирішено питання про судові витрати (а.с.84-87).

На це рішення відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що він пенсіонер, пенсії не вистачає, а тому змушений сам просити допомоги у дітей. Крім того, він має проблеми із ногою, в період загострення хвороби йому важко пересуватися. Покійна мати була під наглядам позивачки, мала все необхідне, не потребувала додаткового догляду. Якби мати була самотньою, він би її доглядав та утримував. Умислу щодо ухилення від надання допомоги не було. Крім того, мати не знаходилася в безпорадному стані, вона була літньою жінкою і їй було важко через вік, однак вона не була прикута до ліжка і могла про себе потурбуватися. Щодо показів свідків, то вони не є найближчими сусідами, живуть на різних вулицях, а відтак, на думку відповідача, їх покази потрібно оцінювати критично. У зв'язку з цим відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити (а.с.91-93).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 скаргу підтримали та просили її задовольнити. Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 проти скарги заперечили та просили її залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 мав можливість матеріально утримувати та допомагати своїй матері ОСОБА_3, однак цього не робив, а тому суд першої інстанції усунув його від права на спадкування.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, зроблені без належного з'ясування обставин справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п.1 ч.1. ст..376 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 82-х років померла ОСОБА_3. За життя вона залишила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла свої онуці ОСОБА_4 (позивачці). Останнім місцем реєстрації та проживання померлої було АДРЕСА_1. Головою та забудовником даного домогосподарства був дід позивачки та чоловік померлої ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4). На час його смерті з ним проживала та була зареєстрована бабуся ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, але не оформляла своїх спадкових справ. До спадкового майна входить домогосподарство в АДРЕСА_1

Після смерті бабусі, маючи заповіт, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 08 грудня 2016 року, приватним нотаріусом було заведено спадкову справу за №87/2016 після померлої ОСОБА_3. 28 квітня 2017 року приватний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1, оскільки спадкоємцем не пред'явлено документів, які встановлюють факт приналежності майна спадкодавцю. Крім того, з цієї постанови слідує, що окрім неї, із заявою про прийняття спадщини звернувся її дядя, син померлої ОСОБА_1, який являється спадкоємцем в порядку ст. 1241 ЦК України та має право на обов'язкову частку у спадщині як непрацездатний за віком.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч. 6 ст. 1224 ЦК України).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

В даному випадку доказів ухилення відповідача ОСОБА_1 від надання спадкодавцеві допомоги немає. Так само немає доказів щодо перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво.

Безпорадний стан необхідно доказувати відповідними засобами в медичних документах. Приєднані до справи виписка з медичної картки та виписка із історії хвороби не свідчать (а.с.17-18) про фізично безпомічний стан померлої ОСОБА_3 Крім того, ці документи стосуються короткого періоду, а саме з 28.02.2016 року по 01.03.2016 року, протягом якого ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні. Інших медичних документів стороною позивача суду не подано, клопотань про їх витребування не заявлено.

Доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 має право на обов'язкову частку в спадщині та заперечує факт ухилення ним від надання допомоги та перебування померлої в безпорадному стані.

Отже, підстав для усунення відповідача ОСОБА_1 від права на спадкування за померлою ОСОБА_3 немає. За цих обставин в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 04 квітня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: