ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/529/17

Головуючий у першій інстанції - Овчарик В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1493/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Губар В.С.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Парафіївська селищна рада Ічнянського району Чернігівської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

У С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Парафіївської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3,45 га, розташовану на території Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ІІ-ЧН №039778 від 29.01.2003, виданого Ічнянською РДА на підставі розпорядження Ічнянської РДА від 23.12.2002 № 469.

Позов обґрунтовував тим, що після смерті його дядька по лінії матері ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до якої входить право на вказану земельну ділянку. Як спадкоємець п`ятої черги за законом він має право на спадщину, яку прийняв належним чином, але реалізувати свої права в позасудовому порядку не може, оскільки втрачено правовстановлюючий документ на землю.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2017 року позов задоволено; визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3,45 га, розташовану на території Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ІІ-ЧН № 039778 від 29.01.2003, виданого Ічнянською райдержадміністрацією Чернігівської області 29.01.2003 на підставі розпорядження Ічнянської райдержадміністрації Чернігівської області від 23.12.2002 № 469, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин та вирішення питання про права та обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на день смерті ОСОБА_4 його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був неповнолітнім, а тому фактично прийняв спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Заявниця наголошує, що вона, як мати неповнолітнього сина, не відмовлялась від прийняття спадщини та звернулась до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом про визнання права власності на вказану спірну земельну ділянку, за яким рішенням зазначеного суду від 22.03.2018 за неповнолітнім ОСОБА_3 було визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Заявниця зазначає, що суд не встановив коло спадкоємців, які мають право на спадщину, не перевірив інформацію, надану старостою села, не витребував по господарську книгу, не перевірив реєстрацію та місце проживання позивача та померлого і вирішив позов ОСОБА_1 , який стосується прав неповнолітнього сина померлого - ОСОБА_3 , без його участі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сакун І.А., яка наполягала на законності рішення суду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом п`ятої черги, прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 його дядька по лінії матері ОСОБА_4 , так як подав до нотаріальної контори відповідну заяву, а також на день смерті спадкодавця проживав разом з ним, однак не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані на законі.

Однак з такими висновками районного суду не може погодитись апеляційний суд, через порушення останнім норм процесуального права при ухваленні рішення.

Судом у справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, що належала померлому на підставі державного акту серії ІІ-ЧН № 039778, виданого 29.01.2003 Ічнянською райдержадміністрацією Чернігівської області на підставі розпорядження Ічнянською райдержадміністрації Чернігівської області від 23.12.2002 № 469 (а.с. 4-6, 22, 40).

Згідно довідки виконавчого комітету Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області № 2-200 від 23.02.2017 ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті був зареєстрований та фактично проживав в АДРЕСА_1 ; разом з ним на день смерті та протягом шести місяців з дня його смерті за вищевказаною адресою був зареєстрований племінник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7-12).

09.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до Ічнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого дядька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , за якою було відкрито спадкову справу № 107/2017 до майна померлого (а.с. 21-23).

Постановою державного нотаріуса Варзагер С.В. Ічнянської державної нотаріальної контори від 17.03.2017 № 654/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована на території Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, що залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , у зв`язку із тим, що не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (а.с. 14, 23).

Згідно зі ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до положень 1258, ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1, 3-5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 ст. 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частинами 2-4 ст. 1273 ЦК України встановлено, що фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якого подано апеляційну скаргу ОСОБА_2 , є сином померлого ОСОБА_4 . Станом на день смерті ОСОБА_4 він був неповнолітнім. ОСОБА_3 відноситься до першої черги спадкоємців за законом та в силу приписів ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки із заявами про відмову від прийняття спадщини у порядку, визначеному ч. 2-4 ст. 1273 ЦК України, ні ОСОБА_3 ні його мати ОСОБА_2 не зверталися (а.с. 36-39).

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22.03.2018 у справі № 733/289/18 позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , задоволено повністю; визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, розміщену на території Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області (колишньої Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області) площею 3,45 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 039778, виданого та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 756 від 29.01.2003, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 42). Рішення суду набрало законної сили 24.04.2018.

З матеріалів даної справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 до участі у справі не був залучений.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Із викладеного вище вбачається, що судом першої інстанції визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на земельну ділянку, що належала померлому ОСОБА_4 , без урахування того, що спадкоємцем першої черги після смерті останнього є його син ОСОБА_3 , який відповідно до приписів ч. 4 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті батька.

Таким чином, висновок районного суду про те, що ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом п`ятої черги, прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 його дядька по лінії матері ОСОБА_4 та про те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є помилковим, оскільки такою особою є неповнолітній ОСОБА_3 , який участі у справі не брав, а суд вирішив питання про його права.

Враховуючи, що районний суд розглянув справу без участі ОСОБА_3 , участь якого у справі є необхідною, а апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо залучення до участі в справі іншої особи як належного відповідача або співвідповідача, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості вирішувати питання про їх права та обов`язки шляхом ухвалення нового рішення.

Таким чином, рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги, які стосуються обґрунтованості позову, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин по суті спору не підлягають перевірці за наявності процесуальних порушень та не впливають на висновок про необхідність відмови у задоволенні позову. Позов у справі за відсутності належного відповідача не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , - задовольнити.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1614 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий Судді: