Справа № 171/2627/18
Провадження № 2/0182/1812/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.12.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини.

Не будучи в шлюбі з громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила від нього сина ОСОБА_3 , що може бути підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Відповідач визнав своє батьківство (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження № 5 від 17 грудня 2009 року). З травня 2010 року Відповідач проживав окремо в іншому селі і з цього часу фактично самоусунувся від виховання сина. З його сторони відсутнє піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, він не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в необхідному обсязі, не створює умов для отримання нею освіти, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу останньої, своєю поведінкою негативно впливає на психологічний розвиток та моральний стан неповнолітньої дитини. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування її та їх дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні дитини, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість та вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, на її думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. На даний час Данило навчається у 6-Б класі Грушівської загальноосвітньої школи I- III ступенів, де його успіхами та перемогами цікавиться інша людина, яка бажає його всиновити. Фактично вихованням та утриманням дитини займається вона та її чоловік ОСОБА_4 . Згідно Рішення опікунської ради при виконавчому комітеті Грушівської сільської ради № 11/VII-3 від 30 листопада 2018 року, члени опікунської ради вважають доцільним позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Частиною 1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Крім того, відповідач є злісним неплатником аліментів. Згідно судового наказу № 2-н-429/10 від 01 жовтня 2010 року, виданого Апостолівським районним судом, відповідач має сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Станом на 01 листопада 2018 року заборгованість по аліментам становить 92 700,80 грн. На підставі викладеного, вважає зазначені нею обставини, згідно з п.2 ч.l ст.164 Сімейного кодексу України, достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї, складеного секретарем опікунської ради при виконавчому комітеті Грушівської сільської ради 18 грудня 2018 року, у неї є необхідні житлово-побутові умови для повноцінного розвитку та проживання дитини. Приватний будинок, що складається з 4 кімнат, обладнаний електро та газопостачанням, індивідуальним опаленням, є гаряче та холодне водозабезпечення, бойлер. В помешканні є вся необхідна побутова техніка. Санітарний стан будинку задовільний. Кімнати обладнані всіма необхідними меблями, є окрема кімната для сина. В ній є всі необхідні речі для гарного розвитку дитини. За таких обставин звернулась до суду і просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання сторони та представник третьої особи не прибули.

Позивачка та представник третьої особи надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити (а.с.53), представник третьої особи проти задоволення позову не заперечувала, вважала його задоволення доцільним (а.с.36, 43).

Відповідач до суду не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями, які повернулись за сплином терміну зберігання. Тому повідомлявся оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.49).

Ввчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно із ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка ОСОБА_1 народила від відповідача ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 (а.с.7, 8). З травня 2010 року відповідач фактично самоусунувся від виховання сина. З його сторони відсутнє піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, він не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в необхідному обсязі, не створює умов для отримання сином освіти, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу останньої, своєю поведінкою негативно впливає на психологічний розвиток та моральний стан неповнолітньої дитини. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивачки та їх дитини, а з боку позивачки ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з відповідачем та прийманні участі у вихованні дитини, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість та вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом з боку відповідача (а.с.11). На даний час Данило навчається у 6-Б класі Грушівської загальноосвітньої школи I- III ступенів. Фактично вихованням та утриманням дитини займається позивачка та її чоловік ОСОБА_4 (а.с.7зв.) Згідно Рішення опікунської ради при виконавчому комітеті Грушівської сільської ради № 11/VII-3 від 30.11.2018 року, члени опікунської ради вважають доцільним позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12, 45). Крім того, відповідач є злісним неплатником аліментів. Згідно судового наказу № 2-н-429/10 від 01 жовтня 2010 року, виданого Апостолівським районним судом (а.с.9), відповідач має сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Станом на 01 листопада 2018 року заборгованість по аліментам становить 92 700,80 грн. (а.с.14-15). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї, складеного секретарем опікунської ради при виконавчому комітеті Грушівської сільської ради 18 грудня 2018 року, у позивачки є необхідні житлово-побутові умови для повноцінного розвитку та проживання дитини. Приватний будинок, що складається з 4 кімнат, обладнаний електро та газопостачанням, індивідуальним опаленням, є гаряче та холодне водозабезпечення, бойлер. В помешканні є вся необхідна побутова техніка. Санітарний стан будинку задовільний. Кімнати обладнані всіма необхідними меблями, є окрема кімната для сина, в ній є всі необхідні речі для гарного розвитку дитини (а.с.13).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, враховуючи думку служби у справах дітей, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.32, 51 Конституції України, ст.12-13, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.164-165 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Закону України «Про охорону дитинства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал