Справа №173/1870/18
Провадження №2/173/85/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: позивача ОСОБА_1І

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням ,-

ВСТАНОВИВ:

08.08.2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання особи, втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_3

25.09.2018 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

26.09.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 04.12.2018 року.

04.12.2018 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 18.01.2019 року.

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

18.01.2019 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача втратившою право користування житловим приміщенням будинком № 1 по вул. Железнодорожній в с. Петрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:вона є власником домоволодіння розташованого за адресою: вул. Железнодорожна,1 в с. Петрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке видане згідно рішення виконкому Верхньодніпровської районної ради народних депутатів Верхньодніпровського району Дніпропетровської області № 195/2 від 16 липня 1987 року. У зазначеному свідоцтві про прав власності на будинок, органом, який його видав, були допущені описки у написанні її прізвища та по батькові. Проте, рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року встановлено факт належності їй правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на будинок.

В належному їй будинку зареєстрована відповідач у справі ОСОБА_3, яка була дружиною її сина.

Відповідач фактично не проживає в належному їй будинку, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов від 07.05.2018 року .

Відповідач вибула на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Ні вона, ні інші члени її сім'ї не створювали відповідачці перешкод у користування належним їй житловим приміщенням.

Відповідач оплату комунальних послуг не здійснює. Наміру проживати у належному їй будинку не виявляє. Будь-яких домовленостей між нею та відповідачкою з приводу користування належним їй будинком не має.

Реєстрація відповідачки у належному їй будинку створює перешкоди у користуванні будинком, так як вона змушена сплачувати комунальні послуги та нести витрати по утриманню будинку самостійно, також не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, розпорядитись належним їй будинком, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також позивач пояснила, що потреба у реєстрації позивачки у належному їй будинку виникла в зв'язку з народженням у її сина та відповідачки дітей, які також зареєстровані у належному їй будинку. Проте, відповідач жодного дня у належному їй будинку не проживала. Так як проживала з її сином у м. Верхівцеве. В будинку, який належить її чоловіку. Ще до розірвання шлюбу відповідачка вибралась з будинку, в якому проживала і проживає у іншому місці. Коли її син та відповідачка проживали нормально, вони бували в гостях у належному їй будинку. Вона та її члени сім'ї добре ставились до відповідачки. На даний час шлюб між в відповідачкою та її сином розірваний. Відповідачка інколи з'являється та влаштовує скандали біля її будинку, а потім йде.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином під розписку в минулому судовому засіданні. Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву відповідач вказує на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з того, що вона та її донька не проживають у спірному будинку більше одного року. Однак це викликано не тим, що вона не бажає проживати у зазначеному будинку, а тим, що її колишній чоловік вигнав її з даного будинку, зробивши неможливим їх проживання у зазначеному будинку. Таким чином вона не проживає у спірному будинку з поважної причини так як інші особи чинять їй перешкоди у користуванні зазначеним будинком.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин права власності та користування житлом.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, є власником будинку № 1 по вул. Железнодорожній в с. Петрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке видане згідно рішення виконкому Верхньодніпровської районної ради народних депутатів Верхньодніпровського району Дніпропетровської області № 195/2 від 16 липня 1987 року та копією рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року, яким встановлено факт належності позивачу правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на вищезазначений будинок, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло та копією рішення суду.

В зазначеному вище будинку з 07.07.2011 року зареєстрована відповідачка ОСОБА_3, що підтверджується даними домової книги та адресною довідкою.

Відповідач була зареєстрована у належному позивачу будинку як член сім'ї власника, так як була дружиною її сина. В наданих поясненнях позивач посилається на те, що необхідність у реєстрації відповідачки у належному позивачці будинку виникла в зв'язку з необхідністю зареєструвати у даному будинку дитини відповідачки та її сина. Дані пояснення підтверджуються даними домової книги з якої вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 також 07.07.2011 року зареєстрований у належному позивачу будинку

Відповідно до акта депутата Малоолександрівської сільської ради від 07 травня 2018 року зазначено, що ОСОБА_3М,. не проживає у будинку, розташованому за адресою: вул. Железнодорожна, 1 в с. Петрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області протягом двох років. Крім того відповідач сама не заперечує факт не проживання в належному позивачці будинку більше одного року.

Таким чином факт не проживання відповідача в належному позивачу будинку знайшов своє підтвердження.

Відповідно до ст. 405 ЦК України - Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт не проживання позивачки в будинку позивача протягом одного року, суд вважає, що позовні вимоги про визнання позивачки такою, що втратила право користування належним позивачу домоволодінням підлягають задоволенню. Так як відповідач була зареєстрована в належному позивачу будинку як член сім'ї позивача. Таким чином у відповідача виникло лише право користування зазначеним будинком, а не право власності на нього.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилалась на те, що її колишній чоловік створює їй перешкоди у користуванні спірним будинком. Але будь-яких доказів для підтвердження даних фактів суду не надала.

Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано жодного доказу того, що її колишній чоловік, чи позивач, чи інші особи створювали їй перешкоди у користуванні даним будинком. При цьому будучи завчасно повідомленою, про наявність даної позовної заяви, отримавши позовний матеріал з роз'ясненням права на подання зустрічного позову, зустрічний позов про вселення або про усунення перешкод у користуванні будинком до суду не подала. За час не проживання у належному позивачці будинку, відповідач також не зверталась до суду чи до інших органів про вселення її у будинок, де вона зареєстрована. З чого суд приходить до висновку, що відповідач не мала та має наміру проживати у будинку позивача та користуватись ним. Крім того у відзиві на позовну заяву, який відповідач навіть не підписала, відповідач не зазначила місце знаходження будинку, де їй створюються перешкоди у користуванні. В свою чергу позивачем надані суду пояснення про те, що відповідачка до розірвання шлюбу, проживала разом зі своєю сім'єю, не в належному позивачці будинку, а в будинку, що розташований зовсім в іншому населеному пункті.

За даних обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування будинком № 1 по вул. Железнодорожній в с. Петрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Відповідно до ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином рішення суду про визнання ОСОБА_3, такою, що втратила право користування будинком № 1 по вул. Железнодорожній в с. Петрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської, є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов'язків на орган, що здійснює державну реєстрацію місця проживання фізичних осіб не потребує.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн.80 коп.

Проте, позивачем не надано доказів того, що вона понесла судові витрати за надання професійної правової допомоги, та позивачем та представником позивача не обґрунтовано здійснення затрат на дання такої допомоги в сумі 1500 грн., відповідно дані витрати не підлягають відшкодування за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням - задовольнити

Визнати ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком № 1 по вул. Железнодорожна в с. Петрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Стягнути із ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 Дніпропетровської на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 Дніпропетровської понесені судові витрати в сумі 704 грн., 80 коп., за сплачений судовий збір.

У задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 Дніпропетровської на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 Дніпропетровської понесених витрат за надання правової допомоги - відмовити

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 28.01.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 28.01.2019 року

Оприлюднене 31.01.2019 року

Дата набрання законної сили: 28.02.2019 року