Справа № 2-3079/09
Номер провадження 6/404/57/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Павелко І.Л.

за участі секретаря - Зайко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали подання державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до домоволодіння ,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення, яким просить винести ухвалу про примусове проникнення до домоволодіння боржника за адресою: м. Кропивницький, вул. Габдрахманова,63.

Зазначає, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебуває виконавче провадження № 37856313 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «УкрСиббанк» у сумі 194 450,31 грн.

В ході примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області проведено перевірку майнового стану боржника, згідно відповідей Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби боржник не перебуває у трудових відносинах, пенсію не отримує, відкритих рахунків у банках не має.

Державний виконавець Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 до суду не з'явився, подання підтримав, просив його задовольнити.

Судом встановлено, що у Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває виконавче провадження № 37856313 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «УкрСиббанк» у сумі 194 450,31 грн.

Постановою державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 15.05.2013 року відкрито виконавче провадження

Згідно витягу АІС МВС України за боржником не зареєстровано право власності на рухоме майно.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно, встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресом вул. Габдрахманова, буд.63.

Неодноразово державним виконавцем, а саме: 10.10.2017 року, 06.12.2018 року, 14.01.2018 року здійснені виходи за адресою: м. Кропивнцький, вул Габдрахманова, буд.63 та встановлено, що доступ до будинку відсутній, двері ніхто відчинив,залишено виклик державного виконавця та про що складені відповідні акти.

Крім того, складено акт державного виконавця у зв'язку с тим, що боржник ве зявився за викликом.

Державним виконавцем 03.11.2017 року направлено запит до Управління міграційної службі України в Кіровоградській області, щодо наявності закордонного паспорта на Ім'я ОСОБА_2 та до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону України.

Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації №38764/13.23-35від03.11.2017 року, відомостей про перетинання державного кордону зазначеним громадянином України, ОСОБА_2 в базі даних не виявлено.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Пунктом 10, 15 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на той час) передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до частин 2, 5, 7 ст. 52 Закону «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту ст. 376 ЦПК вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 52 Закону «Про виконавче провадження» та ст. 376 ЦПК, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла боржника виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобовязання не надає державному виконавцю право на звернення до суду з вказаним поданням. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні. Натомість, в матеріалах подання відсутні докази, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судом. При вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника суд має переконатися, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду, що унеможливлює його примусове виконання, чим порушує права стягувача.

Враховуючи, що в поданні відсутні відомості щодо отримання боржником копії постанови від 15.05.2013 року, якою відкрито виконавче провадження, крім того, в матеріалах подання відсутній розрахунок заборгованості, сам боржник не отримував повідомлення про суму заборгованості, тому суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у

Кіровоградській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до домоволодіння за адресою: м. Кропивницький, вул. Габдрахманова,63 по справі про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «УкрСиббанк» у сумі 194 450,31 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда І. Л. Павелко