П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/11143/19

Номер провадження 22-ц/804/3424/19

11 грудня 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів - Биліни Т.І., Мироненко І.П.

за участю секретаря - Сидельнікової А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2019 року, ухвалене у складі судді Музики О.М., повний текст якого виготовлено 18 жовтня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2010 року був розірваний. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В той час, коли їх син ОСОБА_3 проживав разом з відповідачем, останній звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з неї аліментів на утримання дитини. 22 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області видав судовий наказ про стягнення з неї на користь відповідача аліментів на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 лютого 2018 року. Копію даного судового наказу вона своєчасно не отримала та дізналася про його існування лише у грудні 2018 року. Проте, протягом усього часу проживання сина ОСОБА_3 з батьком, тобто до грудня 2018 року, вона добровільно надавала гроші відповідачу на утримання сина ОСОБА_3 , купувала для нього ліки, коли він хворів, їжу, одяг та усе необхідне. З огляду на те, що у період з 06 лютого 2018 року по грудень 2018 року син ОСОБА_3 знаходився на її утриманні, відповідно до положень частини другої статті 197 СК України, просила звільнити її від заборгованості за аліментами, нарахованої державним виконавцем у сумі 12 593, 66 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач не погодилась з таким судовим рішенням та подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що при ухваленні рішення місцевий суд не врахував, що в неї виникли істотні обставини, які вплинули та пов`язані із фактом виникнення у неї заборгованості за аліментами.

Так, місцевим судом не враховано, що у період з 06 лютого 2018 року по грудень 2018 року, коли утворилась заборгованість за аліментами, вона утримувала неповнолітнього сину ОСОБА_3 , хоча він мешкав з батьком. Крім того, їй не було своєчасно відомо про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Вважає, що відповідач навмисно приховав цей факт, щоб в неї утворилась заборгованість.

Учасники справи не скористались своїм правом на подачу відзивів на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник адвокат Кравчук Л.Є. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_5 у суді також просив задовольнити апеляційну скаргу .

Представник відповідача ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, що з`явились до апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, перевірив надані докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову .

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2010 року був розірваний. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20-21).

14 лютого 2019 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , з яким має доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.17-19).

Відповідно до судового наказу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на сина ОСОБА_3. , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 лютого 2018 року (а.с 9).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2019 року отримано доходи за аліментами, соціальними виплатами та заробітною платою в ПРАТ «ММК ім. Ілліча», ТОВ «УГХТ» (а.с.42).

Відповідно до довідки Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 28 серпня 2019 року № 55901868, на виконані в указаному відділі перебуває виконавчий лист від 22 лютого 2018 року, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Станом на 31 грудня 2018 року заборгованість за аліментами у ОСОБА_1 становить 12593,66 грн. (а.с 38).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначала, що та обставина, що її неповнолітній син ОСОБА_3 , коли проживав разом з батьком, знаходився на її утриманні є підставою для звільнення її від сплати заборгованості за аліментами за цей період. Разом з тим, ОСОБА_1 не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що у добровільному порядку сплачувала відповідачу аліменти на утримання сина.

Таким чином, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів обґрунтовано встановив, що позивач не довела наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 СК України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості з аліментів, а тому дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Твердження заявника про те, що оскільки відповідач замовчував наявність судового рішення про стягнення аліментів, це привело до утворення боргу, апеляційний суд відхиляє, оскільки обов`язок щодо здійснення заходів, необхідних для своєчасного і у повному обсязі виконання рішення суду, Закон України «Про виконавче провадження» поклав на державного виконавця.

Інші доводи апеляційної скарги також на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий суд встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 16 грудня 2019 року.

Судді: