Справа № 440/16/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

при секретарі Груба Л.М.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання особистим майном, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні автомобілем,

встановив:

позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання майна особистим майном, обгрунтовуючи позов тим, що між ним ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було укладено шлюб, який зареєстровано Буським районним відділом реєстрації актів цивільного стану та зроблено запис за № 40 та видано свідоцтво про укладення любу серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу дружина позивача змінила прізвище на « ОСОБА_9 ». Від спільного шлюбу у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що під час перебування у шлюбних відносинах за власні кошти ним придбано таке майно: земельну ділянку площею 0,1603 га, тобто 2 ділянки площею по 0,8 га на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року народження № 978 та 10.06.1999 р. № 924 на якій споруджено житловий будинок, гараж, прибудинкові споруди; чотири автомобілі, а саме: автомобіль марки Москвич ІЖ 412 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який було продано на металлолом після ДТП, автомобіль марки Жигулі 2103, придбано за генеральним дорученням на його прізвище,близько 10 років тому, переоформлено на прізвище дружини як на власника транспортного засобу, який було продано ОСОБА_8 , брату дружини за одну тисячу доларів США; автомобіль марки DAEWOO MATIS 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований на прізвище дружини з наданням права керувати таким, автомобіль марки Wolsvagen Polo, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , зареєстрований на прізвище дружини из наданням права керувати таким позивачу; чотири велосипеди; трактор марки ЮМЗ, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 ; побутову техніку, будівельні та оздоблювальні матеріали, меблі, посуд та всі необхідні речі для життєдіяльності сім`ї. На придбаній земельній ділянці споруджений житловий будинок загальною площею 180,2 кв.м, який оформлено на підставі рішення виконкому № 172 від 17.12.2003 року на прізвище дружини позивача ОСОБА_7 та видано свідоцтво про право на власність серії НОМЕР_6 від 29.01.2004 року і виготоволено технічний паспорт на такий. Зазначає, що фактично всі речі придбані у шлюбі набуті за кошти, які позивач отримував офіційно працюючи, згідно трудової книжки. Дружина позивача працює медсестрою в фізіотерапевтичному віддленні ЦРЛ м. Буськ. На даний час позивач та дружина не підтримують жодних стосунків, не ведуть спільного господарства, оскільки між подружжям виникли непорозуміння, через подружню зраду зі сторонни відповідачки. Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду з позовом про визнання майна особистим майном позивача, оскільки всім придбаним майном позивач бажає розпорядитись і таке подарувати дітям, але оскільки власником такого є його дружина, з урахуванням обставин, що мають значення для справи, беручи вкладення власних коштів у придбання майна з метою захисту його законних прав та інтересів позивач і змушений подати позов до суду. Просив суд постановити рішення, яким визнати майно таким, що придбано за час перебування у шлюбі. Визнати позивача ОСОБА_4 власником майна, яке є оформлено за ОСОБА_7 .

04.03.2015 року відповідачем по справі ОСОБА_7 подано заперечення проти позову в якому відповідач ОСОБА_7 просить відмовити в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання майна особистим майном повністю.(а.с.72-74)

26.03.2015 року відповідачем по справі ОСОБА_7 подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, який ОСОБА_7 обгрунтовує тим, що 18.02.2015 року відкрито провадження у справі № 440/16/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання майна особистим майном. В якому її чоловік, ОСОБА_4 просить суд визнати за ним, як за єдиним власником, право власності на все майно, яке було придбане ними у шлюбі. Зазначає, що з позовом ОСОБА_4 вона не згідна, вважає, що ОСОБА_4 має намір позбавити її права власності на належне їй, згідно закону майно, а тому вважає за ннобхідне заявити зустрічний позов. Позов мотивує тим, що 03.09.1994 року вона уклала шлюб із ОСОБА_4 . За час шлюбу вони придбали майно: 2 земельні ділянки, загальною площею 0,1603 га на підставі договорів купівлі-продажу від 18.06.1999 року № 978 та 10.06.1999 року № 924 та згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 5902 було зареєстровано на ім`я відповідачки за первісним позовом ОСОБА_7 ; на придбаній земельній ділянці було споруджено житловий будинок в АДРЕСА_1 , а також гараж, прибудинкові споруди. Одноосібним власником житлового будинку, згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 254112 є відповідачка за первісним позовом ОСОБА_7 Два автомобілі: DAEWOO MATIZ, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 ; Volksvagen Polo, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . Обидва автомобілі зареєстровані на ім`я відповідачки за первісним позовом, вказує, що станом на сьогоднішній день позивач за первісним позовом позбавив відповідачку за первісним позовом можливості користуватись ними; трактор ЮМЗ-6, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 . Зазначає, що вищевказане нерухоме майно належить їм з відповідачем на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищевикладене, вважає за можливе звернутись до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав, які оспорює позивач за первісним позовом та поділити їх спільне майно, а саме: житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та земельну ділянку на якій знаходиться зазначене домоволодіння, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також два автомобілі та трактор. Просила суд прийняти зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та об`єднати її в одне провадження з первісною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання майна особистим майном. Винести рішення, яким поділити між ними ОСОБА_7 та ОСОБА_4 належне ним на праві спільної сумісної власності майно. Визнати за ОСОБА_7 право власності на: Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 ; Ѕ земельної ділянки загальною площею 0,1603 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 ; автомобіль Volksvagen Polo, 2012 року випуску, державний реестраційний номер НОМЕР_4 ; Ѕ трактора ЮМЗ-6, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 . Визнати за ОСОБА_4 право власності на: Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 ; Ѕ земельної ділянки загальною площею 0,1603 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 ; по АДРЕСА_1 ; Ѕ земельної ділянки загальною площею 0,1603 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 ; автомобіль DAEWOO MATIZ, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 ; Ѕ трактора ЮМЗ-6, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .(а.с.83-86)

31.03.2015 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_4 подано заперечення на позовну зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про поділ майна. Заперечення мотивує тим, що все перечислене майно придбано ним, позивачем за первісним позовом особисто за накопичені, зароблені кошти, а також кошти його батьків, які йому були надані батьками після одруження з позивачкою для будівництва житлового будинку, а крім грошей також йому було надано ряд будівельних матеріалів та батьки допомагали у здійсненні будівництва даного будинку та господарських споруд, незважаючи на те, що все майно за його згодою було зареєстровано на його дружину ОСОБА_7 , яка рахується власником такого. Щодо придбаної земельної ділянки, яка складається із двох земельних ділянок позивач повідомив, що одну із ділянок було спільно придбано ним та його сусідом за спільні кошти, однак оформлено таку було на ОСОБА_7 , хоча в натурі така є розділена між ними парканом і користуються кожен своєю однією другою такої, а тому вказана площа земельної ділянки є значно меншою за вказану. В зв`язку із вищенаведеним просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 (а.с.121-122)

31.03.2015 р. позивач за первісним позовом ОСОБА_4 подав уточнення до позовної заяви та просив суд: визнати його ОСОБА_4 власником земельної ділянки площею 0,1603 га у АДРЕСА_1 ; визнати його ОСОБА_4 власником житлового будинку АДРЕСА_1 площею 180,2 кв.м; визнати його ОСОБА_4 власником автомобіля DAEWOO MATIS 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 ; визнати його ОСОБА_4 власником автомобіля марки Wolsvagen Polo, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 ; визнати його ОСОБА_4 власником трактора марки ЮМЗ, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 .(а.с.125-128)

15.05.2015 року ухвалою Буського районного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання майна особистим майном та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя (ЄУН № 440/16/15-ц об`єднано з цивільною справою за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні автомобілем (ЄУН № 440/10/15-ц).(а.с.165)

17.04.2015 року ухвалою Буського районного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання майна особистим майном та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні автомобілем передано на розгляд в Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області (а.с.173).

24.04.2015 року представником ОСОБА_4 ОСОБА_12 подано апеляційну скаргу на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 17.04.2015 року у справі № 440/16/15-ц (а.с.178-180).

22.06.2015 року колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_12 відхилено.(а.с.212-213).

Після автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Костюк У.І.

02.12.2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання майна особистим майном та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні автомобілем після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Самсіну М.Л. у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Костюк У.І.

14.07.2016 року представником позивача ОСОБА_4 адвокатом Охмак М. до суду подано заяву про зміну (уточнення) позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання майна особистим майном у якій він просив залучити до участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання майна особистим майном в якості співпозивачів: батька позивача, ОСОБА_5 , оскільки він матеріально, фізичною працею сприяв у будівництві спірного будинку, в придбанні будівельних матеріалів, побутової техніки; брата, ОСОБА_6 , яким було надано деякі матеріали для будівництва, ОСОБА_1 , оскільки на основі усного договору та за кошти сплачені кожним за свою частку (по 0,4 га), а земельна ділянка є розподілена між ними парканом і користуються кожен своєю однією другою такої та просив визнати співвласниками будинку, АДРЕСА_1 : ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,4 га, яка межує з земельною ділянкою, Державний на яку оформлено на відповідача.(т.1 а.с.25-29)

Відповідно до статті 50 Цивільного процесуального кодексу України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів або відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

У судовому засіданні 14.03.2017 року позивач за первісним позовом ОСОБА_4 та відповідач за первісним позовом ОСОБА_7 заявили клопотання та просили долучити до справи мирову угоду складену сторонами.(т.2 а.с.59-62)

05.05.2017 року від позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 поступило клопотання у якому вона просила подану сторонами мирову угоду не розглядати та не затверджувати.(т.2 а.с.66)

27.09.2017 року від позивачів: позивача-1 ОСОБА_4 , позивача-2 ОСОБА_5 , позивача-3 ОСОБА_6 , позивач-4 ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_7 поступила заява про затвердження мирової угоди.(т.2 а.с.92-93)

21.12.2017 року під позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 до суду поступила заява у якій вона просила мирову угоду від 27.09.2017 року залишити без розгляду, оскільки вважає, що її умови є вкрай невигідними для неї та обмежують її права на спільне нажите майно (т.2 а.с.101)

У судовому засіданні 22.05.2018 року представник позивача за первісним позовом ОСОБА_4 адвокат Білик Р.О. відмовилась від мирової угоди.(т.2.а.с.116)

22.05.2018 року представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_7 адвокат Штинда О.В. відмовився від мирової угоди. (т.2.а.с.116).

27.09.2019 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білик Р.О. до суду подано заяву про зміну сторони предмету позову. Заяву обґрунтовує тим, що в провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя. ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва про право власності на спадкове майно, видане 21.07.2006 року Буською міською радою на підставі рішення виконкому від 29.11.2005 року № 116. А також земельної ділянки площею 0,08 га, що знаходиться на території Буської міської ради призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 12 липня 1995 року на підставі рішення Буської міської ради від 04.04.1995 року серія ІІ-ЛВ № 053373. За попередньою усною домовленістю у 1999 році між подружжям ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та позивачкою ОСОБА_1 вирішено було придбати за спільні кошти земельну ділянку площею 0,1603 га, розташовану між будинковолодінням родини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Дана земельна ділянка площею 0,1603 га складалась з двох окремих ділянок площею по 0,08 га кожна. Половину однієї ділянки площею 0,08 га було придбано ОСОБА_4 спільно з сусідкою ОСОБА_1 за кошти, сплачені кожним за свою частку. Земельна ділянка є розділена між ними огорожею, кожен з них користується своєю частиною окремо. На даний час, незважаючи на відсутність документів , частина земельної ділянки площею 0,04 га перебуває у власності та користуванні ОСОБА_1 . Просила визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,04 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні 01.10.2019 року представник позивача за первісним позовом ОСОБА_4 адвокат Білик Р.О. зазначила, що нею та позивачем за первісним позовом ОСОБА_4 визнано заяву про зміну предмету позову ОСОБА_1 і визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,04 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, сторони ОСОБА_4 і ОСОБА_7 дійшли до спільної згоди і ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_7 в частині визнання за сторонами ОСОБА_7 та ОСОБА_4 по Ѕ ідеальних часток на майно вказане в обох позовах, на підтвердження вказаного подала заяву.

У судовому засідання 01.10.2019 року представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_7 адвокат Штинда О.В. зазначив, що сторона відповідача за первісним позовом у справі № 440/16/15-ц не заперечує проти задоволення судом позовних вимог ОСОБА_1 , визнаючи такі. Крім того, дійшовши до спільної згоди зі стороною позивача ОСОБА_4 , сторона відповідача не заперечує проти часткового задоволення своїх позовних вимог шляхом визнання та визначення судом по Ѕ ідеальних часток за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 окремо, в кожному з об`єктів спільно нажитого ними майна і залишення цих об`єктів у спільній частковій власності. В решті позовних вимог по даній справі просив відмовити, на підтвердження вказаного подав заяву.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що 03 вересня 1994 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 (прізвище після одруження ОСОБА_7 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме:

житловий будинок АДРЕСА_2 , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.01.2004 року;

трактор колісний марки ЮМЗ-6, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 від 08.06.2006 р.;

легковий автомобіль марки «DAEWOO», моделі «MATIZ», номер кузова НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 від 12.01.2007 р.;

легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», номер кузова НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно свідоцтв на про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_13 від 24.01.2013 року;

земельну ділянку загальною площею 0,1603 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; згідно Державного акту серії ЛВ № 5902, виданого 12.03 1999 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.06.1999 року № 978 та 10.06.1999 року № 924.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, враховуючи, що спірне майно : житловий будинок АДРЕСА_2 , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.01.2004 року;

трактор колісний марки ЮМЗ-6, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 від 08.06.2006 р.;

легковий автомобіль марки «DAEWOO», моделі «MATIZ», номер кузова НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 від 12.01.2007 р.;

легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», номер кузова НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно свідоцтв на про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_13 від 24.01.2013 року- набуте сторонами: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за час шлюбу, то такі є об`єктами спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині кожному.

Що стосується земельної ділянки загальною площею 0,1603 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; згідно Державного акту серії ЛВ № 5902, виданого 12.03 1999 року така придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.06.1999 року № 978 та 10.06.1999 року № 924.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на спадкове майно, видане 21.07.2006 року Буською міською радою на підставі рішення виконкому від 29.11.2005 року № 116. А також земельної ділянки площею 0,08 га, що знаходиться на території Буської міської ради призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 12 липня 1995 року на підставі рішення Буської міської ради від 04.04.1995 року серія ІІ-ЛВ № 053373.

Судом встановлено, що за попередньою усною домовленістю у 1999 році між подружжям ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та позивачкою ОСОБА_1 вирішено було придбати за спільні кошти земельну ділянку площею 0,1603 га, розташовану між будинковолодінням родини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Вказана земельна ділянка площею 0,1603 га складалась з двох окремих ділянок площею по 0,08 га кожна. Половину однієї ділянки площею 0,08 га було придбано ОСОБА_4 спільно з сусідкою ОСОБА_1 за кошти, сплачені кожним за свою частку.

Земельна ділянка є розділена між ними огорожею, кожен з них користується своєю частиною окремо.

Даний факт підтверджується заявою ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , підпис яких посвідчено 14 серпня 2018 року ОСОБА_16 приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 914, 915 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно володіє та користується без перешкод з боку інших осіб частиною земельної ділянки площею 0,04 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана нею в 1999 році, але не оформлена документально. Внаслідок помилки ОСОБА_7 оформила право власності на 0,04 га на своє ім`я.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, акту обстеження присадибної ділянки гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 від 07.08.2018 року комісією в складі заступника Буського міського голови Зеленюха В.М., спеціаліста землевпорядника Буської міської ради Гуменого В.С., юриста-консультанта Буської міської ради Михайлюка Н.Б. проведено обстеження земельної ділянки АДРЕСА_3 . В результаті обстеження встановлено, що ОСОБА_1 користується земельною ділянкою орієнтованою площею 0,12 га, а відповідно до Державного акту за нею рахується 0,08 га. Частина ділянки орієнтованою площею 0,04 га є власністю ОСОБА_7 , по даній земельній ділянці проходить огорожа з бетоних плит довжиною 22.0 м та з металевої сітки, яка давно встановлена, також ростуть фруктові дерева висотою до 5-ти метрів, а частина площі об лаштована під вигул домашньої птиці.

Відтак, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,04 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ; визнати за ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. В решті позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 60; 61, 69, 70, 71, 163 СК України, ст.ст. 372 ЦК України суд

вирішив :

Позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання особистим майном, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні автомобілем - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 , право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_2 , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.01.2004 року;

Визнати за ОСОБА_7 , право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_2 , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.01.2004 року;

Визнати за ОСОБА_4 , право власності Ѕ частку трактора колісного марки ЮМЗ-6, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 від 08.06.2006 р.;

Визнати за ОСОБА_7 , право власності Ѕ частку трактора колісного марки ЮМЗ-6, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 від 08.06.2006 р.;

Визнати за ОСОБА_4 , право власності на Ѕ частку легкового автомобіля марки «DAEWOO», моделі «MATIZ», номер кузова НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 від 12.01.2007 р.;

Визнати за ОСОБА_7 , право власності на Ѕ частку легкового автомобіля марки «DAEWOO», моделі «MATIZ», номер кузова НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 від 12.01.2007 р.;

Визнати за ОСОБА_4 , право власності на Ѕ частку легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», номер кузова НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно свідоцтв на про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_13 від 24.01.2013 року;

Визнати за ОСОБА_7 , право власності на Ѕ частку легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», номер кузова НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно свідоцтв на про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_13 від 24.01.2013 року;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,04 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ;

Визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ;

Визнати за ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: М.Л Самсін