Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 607/14216/16-ц

провадження № 61-32608св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Державна фінансова інспекція в Тернопільській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2017 року у складі головуючого-судді Братасюка В. М. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Загорського О. О., Щавурської Н. Б., Фащевської Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченихкоштів державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до заяв ОСОБА_1 з доданими до них документами від 31 жовтня 2013 року та від 30 квітня 2014 року на підставі рішень Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 26 листопада 2013 року та від 13 травня 2014 року відповідачу були двічі призначено державну соціальну по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. За результатами проведення Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області ревізії фінансово-господарської діяльності позивача складено Акт від 27 травня 2015 року № 17-22/128, у якому зазначено, що відповідно до інформації, наданої Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_1 з 04 серпня 2013 року виїхала з України, в`їхала до України 09 червня 2014 року, останній раз виїхала з України 05 лютого 2015 року. У зв`язку з викладеними обставинами відповідачу зайво нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 7 470,29 грн. Відповідач була письмово повідомлена про необхідність повернення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, але в добровільному порядку кошти повернуті не були.

З урахуванням викладеного, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області просило стягнути з ОСОБА_1 надмірно виплачені кошти державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 7 470,29 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено, що суми державної допомоги були виплачені відповідачу надміру, внаслідок зловживань ОСОБА_1 чи її недобросовісності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2017 року апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області відхилено, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, унаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У вересні 2017 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами належним чином не досліджено та не надано оцінки Акту Державної фінансової інспекції в Тернопільській області від 27 травня 2015 року № 17-22/128 та не враховано положення частини другої статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

04 червня 2018 року справу № 607/14216/16-ц за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 народилася дочка ОСОБА_2 .

31 жовтня 2013 року та 30 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області із заявами № 98903 та № 49599 відповідно про призначення державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Рішеннями Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області від 26 листопада 2013 року та від 13 травня 2014 року ОСОБА_1 призначена державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку непрацюючим жінкам з 10 грудня 2012 року по 02 жовтня 2015 року - 130 грн щомісячно, з 01 жовтня 2013 року по 30 листопада 2013 року - 774,81 грн, з 01 грудня 2013 року по 31 жовтня 2014 року - 845,41 грн щомісячно, з 01 квітня 2014 року по 02 жовтня 2015 року - 130 грн щомісячно, з 01 квітня 2014 року до 30 вересня 2014 року - 845,81 грн щомісячно.

За результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності позивача Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області було складено Акт від 27 травня 2015 року № 17-22/128, в якому зазначено, що ОСОБА_1 склала заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг для призначення їй одноразової допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (по доходах) 31 жовтня 2013 року та 30 квітня 2014 року.

Крім заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, у справі за підписом заявника знаходиться Декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Згідно інформації Управління Служби безпеки України в Тернопільській області, ОСОБА_1 виїхала з України 04 серпня 2013 року та в`їхала в Україну 09 червня 2014 року, останній раз виїхала 05 лютого 2015 року.

Заява ОСОБА_1 від 31 жовтня 2013 року була прийнята провідним спеціалістом відділу з прийому громадян ОСОБА_3 та зареєстрована під № 98903, а заява від 30 квітня 2014 року була прийнята спеціалістом 1-ї категорії відділу з прийому громадян ОСОБА_4 та зареєстрована під № 49599 з порушеннями пункту 43 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 та пункту 2 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики від 19 вересня 2006 року № 345.

Довіреність для подання документів на призначення допомоги у справі відсутня.

У результаті допущеного працівниками Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області порушення, ОСОБА_1 нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2013 рік - 2 395,43 грн, за 2014 рік - 5 074,86 грн, а всього 7 470,29 грн.

Зміст вимог листа Державної фінансової інспекції в Тернопільській області від 22 червня 2015 року № 19-17-13-14/869, направленого в. о. начальника Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області, зводиться до притягнення працівників установи, винних у зазначених порушеннях, до встановленої законом відповідальності.

На виконання вимог Державної фінансової інспекції в Тернопільській області, Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області припинено виплату ОСОБА_1 державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, й 30 червня 2015 року направлено повідомлення про необхідність повернення надмірно виплачених коштів.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», в редакції чинній на момент звернення ОСОБА_1 із заявами про призначення відповідної допомоги, всі види державної допомоги сім`ям з дітьми, крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків.

Відповідно до пункту 2 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, у вказаній вище редакції, зазначається, що державна допомога сім`ям з дітьми призначається і виплачується: громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особам, що набули статусу біженця і мають право на державну допомогу на умовах, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», у відповідній редакції, визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну).

За правилами пункту 10 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», в указаній редакції, допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», яка кореспондується з положеннями пункту 17 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», у відповідній редакції, право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

За умовами частини третьої статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», в указаній редакції, допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Пунктом 18 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», у відповідній редакції, передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається з дня звернення за її призначенням, але не раніше ніж з дня, що настає після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами для непрацюючих осіб та осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, а для працюючих осіб - з дня настання відпустки по догляду за дитиною по день її закінчення.

Абзацом 3 пункту 18 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» в указаній редакції, визначено, що днем звернення за призначенням допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку вважається день прийняття органом праці та соціального захисту населення відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Згідно частини першої статті 14 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку включно. Усиновлювачам та опікунам допомога призначається не раніше, ніж з дня прийняття рішення про усиновлення або встановлення опіки.

Відповідно до абзацу 1 пункту 19 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», в редакції станом на 08 листопада 2011 року, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення зазначеної допомоги по день досягнення дитиною вказаного віку включно.

Частиною 2 статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом.

Судами попередніх інстанцій установлено, що соціальна виплата була оформлена та почала нараховуватися відповідно до встановленого позивачем плану та згідно поданих ОСОБА_1 заяв, які були прийняті позивачем без зауважень.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши відсутність обставин, які б свідчили про незаконне нараховування соціальної допомоги відповідачу внаслідок зловживань з її боку, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що кошти призначені як соціальна допомога на дитину ОСОБА_1 виплачені правомірно, у зв`язку із чим підстави для задоволення позову Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області у даній справі відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій не враховано Акт Державної фінансової інспекції в Тернопільській області від 27 травня 2015 року № 17-22/128 та вимоги Державної фінансової інспекції в Тернопільській області є необґрунтованими, оскільки, ухвалюючи рішення, судами попередніх інстанцій зазначено зміст установлених указаним актом обставин щодо заяв ОСОБА_1 , які враховані судами попередніх інстанцій.

В Акті Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області від 27 травня 2015 року № 17-22/128 указано, що встановлені ревізією порушення допущено з вини працівників позивача, які прийняли документи для призначення соціальної допомоги та зареєстрували їх.

Інші аргументи касаційної скарги фактично стосуються незгоди заявника з мотивами оскаржуваних судових рішень виключно з формальних міркувань, та додаткового правового аналізу не потребують.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради Тернопільської області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко