ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7347/19 Справа № 191/4661/18 Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Синельниківської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Синельниківська дистанція колії, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 , про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради, щодо зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що їй, її сину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її матері - ОСОБА_3 , та її сестрі - ОСОБА_4 , належить на праві спільної сумісної власності квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири становить 66,8 кв.м, житлова площа квартири - 43,3 кв.м.

Зазначена квартира належить їм всім на підставі свідоцтва про право на житло, виданого Синельниківським районним управлінням сільського господарства і продовольства 03.02.1997 року та зареєстрованого Синельниківським БТІ в реєстровій книзі за № 106/688. Квартира має три кімнати: одна - площею 18,9 кв.м, друга - площею 12,9 кв.м, третя - площею 11,5 кв.м.

14.05.2003 року на спільному засіданні адміністрації і профспілкового комітету Синельниківської дистаціїї колії постановлено взяти її - ОСОБА_1 , зі складом сім`ї, що складається з двох осіб: її та її сина - ОСОБА_2 , на квартирний облік на підставі п.7 ст.13 Правил обліку громадян, так як на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, а саме, які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 143 від 18.06.2003 року адміністрації Синельниківського залізничного вузла дозволено зарахувати її на квартирний облік за місцем роботи на загальну чергу.

Рішенням сумісного засідання адміністрації та профкому первинної профспілкової організації Синельниківської дистанції колії від 12.01.2018 року № 2 її знято з квартирного обліку, потребуючих поліпшення житлових умов, згідно з пунктом 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській PCP: подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на квартирний облік, а саме: довідка з МБТІ від 21.05.2003 року № 450, в якій вказано про приналежність їй ј приватизованої квартири, згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.02.1997 року, розташованої у АДРЕСА_1 , жила площа квартири становить 10,8 кв.м,а згідно довідки від 24.09.2012 року № 201 вказано, що їй та сину належить по ј квартири кожному згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.02.1997 року, тобто разом вони є власниками Ѕ квартири 21,65 кв.м.

23.03.2018 року зазначений протокол затверджений рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 74 «Про затвердження протоколів спільних засідань адміністрації та первинних профспілкових організацій підприємств залізничного транспорту по постановці громадян на квартирну чергу та зняття з квартирної черги».

Рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 74 від 23.03.2018 року вона вважає незаконним і таким, що повинно бути визнано недійсним. Так, підстави, які дозволяють перебувати їй на квартирному обліку не змінилися.

В квартирі АДРЕСА_2 , на теперішній час (як і у 2003 році ) проживають три сім`ї: 1) її матір; 2) донька сестри з чоловіком; 3) вона з сином. Квартира має лише три кімнати (хоча власників квартири четверо) одна площею 18,9 кв.м, друга площею 12,9 кв.м, третя площею 11,5 кв.м.

Їх з сином на двох житлова площа складає 21,6 кв.м. (10,8x2), проживати в кімнатах площею 12,9 кв.м та 11,5 кв.м вони не мають права, так як це зачіпає інтереси інших власників (посягання на їх частки).

Проживати в кімнаті 18,9 кв.м вони не можуть, так як це по перше менше долі житлової площі на двох (21,6 кв.м), а по друге, сину 27 років, а особи різної статі старші ніж 13 років не можуть жити в одній кімнаті.

Тобто підстави, на яких вона перебуває на квартирному обліку, не змінилися, і ніяких неправдивих відомостей щодо часток у праві власності, або розміру житлової площі квартири і кількості кімнат в ній вона не надавала.

Вона є інвалідом другої групи, у зв`язку із чим рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 275 від 26.11.2014 року над нею призначено піклувальником її сина- ОСОБА_2 . В рішенні є посилання на лікарський документ, який вона надавала до воєнкому про те, що потребує постійного стороннього догляду, оскільки через стан здоров`я не здатна обслуговувати себе самостійно. Існуюча норма житлової площі в Україні складає 13,65 кв.м на одну особу (ст.47 Житлового кодексу).

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 23 березня 2018 року № 74 «Про затвердження протоколів спільних засідань адміністрації та первинних профспілкових організацій підприємств залізничного транспорту по постановці громадян на квартирну чергу та зняття з квартирної черги» в частині зняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартирного обліку; поновити її на квартирному обліку (в квартирній черзі) в Синельниківській дистанції колії.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції протирічать діючому житловому законодавству. В квартирі АДРЕСА_2 , на теперішній час (як і у 2003 році ) проживають три сім`ї: 1) її (позивача) мати; 2) донька сестри з чоловіком; 3) вона з сином. Зазначає, що проживати в одній кімнаті з сином, якому на даний час виповнилося 28 років вона не має змоги, тоді як проживати окремо з сином, в різних кімнатах, також не представляється можливим, оскільки це призводить до порушення прав інших співвласників. Вважає, що саме з указаних нею підстав, у неї виникло право стати на квартирний облік, ніяких відомостей, які б не відповідали дійсності вона не подавала, а тому її зняли з квартирного обліку незаконно.

Виконавчий комітет Синельниківської міської ради в порядку, передбаченому ст.360 ЦПК України, подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, посилаючись на безпідставність тверджень позивача про наявність правових підстав для визнання її такою, що потребує поліпшення житлових умов та взяття її на квартирний облік, оскільки щоб стати на квартирний облік, заявник власноруч заповнює заяву згідно діючого законодавства. В такій заяві ОСОБА_1 вказала про те, що їй на праві власності належить 1/4 частина приватизованої трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та підтвердила це довідкою з КП «Синельниківське МЕТІ». На підставі наданих документів вбачалось, що позивачка разом з сином володіє лише 10,8 кв.м жилої площі, по 5,4 кв.м на одну особу.

На підставі вищезазначених документів виконавчим комітетом Синельниківської міської ради було прийнято рішення від 18.06.2003 № 143, яким ОСОБА_1 зі складом сім`ї 2 чоловіка, було зараховано на квартирний облік за місцем роботи, як громадян, що потребують поліпшення житлових умов, згідно з п.1 ст. 34 Житлового кодексу УРСР, а саме: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української PCP і Українською республіканською радою професійних спілок.

Згідно з Постановою Дніпропетровського облвиконкому та Президії обласної ради профспілок від 24.05.1990 № 199, такий рівень становить 6,7 кв.м.

Але, у 2012 році при оновленні документів, позивачкою було надано довідку про те, що у неї та її сина у власності є по 10,8 кв.м, що складає 1/2 частину від загальної площі квартири.

З вищевказаного вбачається, що ОСОБА_1 , при постановці на квартирний облік у 2003 році, свідома надала завідомо неправдиву інформацію про розмір нерухомого майна, яким володіє вона та її син.

Крім того, квартира АДРЕСА_2 була приватизована та перебуває у спільній сумісній власності членів родини, без виділення часток або житлової площі у натурі. Тому члени родини, які брали участь у приватизації, мають право проживати у кімнатах за домовленістю між собою з урахуванням існуючих потреб. Так, згідно зі ст.369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно надано оцінку зібраним доказам по справі і встановлено, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 23.03.2018 року № 74 є правомірним та прийнятим у відповідності до вимог законодавства України.

Відповідач - ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Синельниківська дистанція колії також подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , згідно вимог ст.360 ЦПК України, який мотивовано тим, що в апеляційній скарзі позивач стверджує, що суд першої інстанції не врахував той факт, що у вказаній квартирі мешкає три окремі сім`ї, а саме: мати ОСОБА_1 ; вона разом з сином; її племінниця разом з чоловіком. Але, як відомо з довідок про склад сім`ї, наданих ОСОБА_1 , основним квартиронаймачем зазначена її мати ОСОБА_3 , на яку оформлений особистий рахунок. Згідно з п.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Мається на увазі, що дві і більше особи, будь-то: батьки, діти, подружжя, сестри, діди, баба тощо, мешкають в одному приміщені, ведуть спільне господарство, сімейний побут, єдиний кошторис; між членами сім`ї існують взаємні права та обов`язки. В свою чергу, ОСОБА_1 жодним чином не довела у судовому засіданні факт проживання у квартирі АДРЕСА_2 трьох окремих сімей.

У ході судового засідання було встановлено, що ОСОБА_1 разом з сином, який є її опікуном, та своєю матір`ю, 1940 р.н., яка в силу свого похилого віку теж потребує піклування та догляду, є співвласниками зазначеної квартири, ведуть спільне господарство, мають єдиний особистий рахунок на оплату обов`язкових комунальних платежів, та, відповідно до норм діючого законодавства, вважаються однією сім`єю.

Таким чином, акціонерне товариство «Українська залізниця» у повному обсязі не згодне з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , та вважає, що Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалив рішення з додерженням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки Синельниківського МБТІ № 450 від 01.05.2003 року, ОСОБА_1 належить ј частина приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло. Загальна житлова площа - 43,3 м2 - ј частина складає 10,8 м2.

Згідно копії виписки з протоколу сумісного засідання адміністрації та профкомітету Синельниківської дистанції колії № 4 від 14.05.2003 року, було вирішено поставити на квартирний облік ОСОБА_1 у складі сім`ї двох осіб - ОСОБА_1 , 1968 року народження, ОСОБА_2 , 1991 року народження.

Згідно копії технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_3 , квартира АДРЕСА_2 складається з трьох кімнат загальною площею 66,8 кв.м.

Згідно копії заяви, яка була написана ОСОБА_1 10.05.2003 року на ім`я начальника ПЧ -6 м. Синельникове, остання просила поставити її та її сина - ОСОБА_2 на облік для отримання жилої площі у зв`язку з відсутністю особистої жилої площі або приватної власності.

З копії довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописки) вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та займає жилу площу 43,3 кв.м кімнати № 3, загальна площа 66,8 кв.м. Особовий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_3 . Проживають та зареєстровані п`ять осіб: ОСОБА_3 - ВКН, ОСОБА_1 - донька, ОСОБА_2 - онук, ОСОБА_6 - донька, ОСОБА_7 - онука.

Відповідно до довідки КП «Синельниківське МБТІ» № 201 від 24.09.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві особистої власності належить Ѕ (по ј частині кожному) приватизованої квартири, яка розташована в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.02.1997 року. Загальна площа квартири складає 66,8 кв.м, загальна жила площа - 43,3 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 143 від 18.06.2003 року було вирішено дозволити адміністрації Синельниківського залізничного вузла зарахувати на квартирний облік за місцем роботи на загальну чергу ОСОБА_1 .

Згідно протоколу засідання адміністрації та профкому первинної профспілкової організації Синельниківської дистанції колії № 2 від 12.01.2018 року, було постановлено зняти ОСОБА_1 складом сім`ї два чоловіка: ОСОБА_1 , 1968 року народження, ОСОБА_2 , 1991 року народження, у зв`язку з тим, що вона надала неправдиві відомості, що стали підставою для вирішення питання про прийняття на облік, а саме довідка з МБТІ від 21.05.2003 року № 450, в якій вказано про приналежність ОСОБА_1 ј приватизованої квартири, згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.02.1997 року, розташованої у АДРЕСА_1 , жила площа квартири становить 10,8 кв.м, а згідно довідки від 24.09.2012 року № 201 вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по ј квартири кожному згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.02.1997 року, тобто разом вони є власниками Ѕ квартири 21,65 кв.м.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 03.02.1997 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Загальна площа квартири становить 66,8 кв.м..

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що його батьками є: «Батько - ОСОБА_8 », «Мати - ОСОБА_1 ».

Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 275 від 26.11.2014 року ОСОБА_2 було призначено піклувальником над ОСОБА_1 за місцем її проживання.

ОСОБА_1 , згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 918784 серія 12 ААА, є інвалідом другої групи з 15.06.2018 року.

26.04.2018 року на ім`я ОСОБА_1 Синельниківською міською радою була надана відповідь, згідно якої останній були роз`яснені підстави зняття її з квартирної черги із посиланням на ст.34 ЖК. Також зазначено, що згідно з постановою Дніпропетровського облвиконкому та Президії обласної ради профспілок від 24.05.1990 року № 199, визначення рівня забезпеченості житловою площею для призначення потребуючих в поліпшенні житлових умов, необхідних для прийняття на квартирний облік, становить 6,7 м.кв. На момент взяття ОСОБА_1 та її сина на квартирний облік у приватній власності перебувало 21,65 кв.м житлової площі на двох, що перевищує норму житлової площі по Дніпропетровській області.

Встановивши вищезазначені обставини у справі та, керуючись положеннями ст.ст. 31, 36, 40, 43 ,47 ЖК УРСР, п.13,26 Постанови про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що в квартирі АДРЕСА_2 , на теперішній час (як і у 2003 році ) проживають три сім`ї: 1) її (позивача) мати; 2) донька сестри з чоловіком; 3) вона з сином, якому на даний час виповнилося 28 років, що унеможливлює їх сумісне проживання в одній кімнаті, тоді як проживати окремо з сином, в різних кімнатах, також не представляється можливим, оскільки це призводить до порушення прав інших співвласників, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав:

Відповідно до ст. 34 ЖК Української PCP потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української PCP і Українською республіканською радою професійних спілок;

які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

2) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або водній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української PCP за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;

3) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

4) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

5) які проживають у гуртожитках.

Згідно з пунктом першим частини 2 статті 40 ЖК Української PCP громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР і Українською республіканською радою професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок.

Згідно з постановою Дніпропетровського облвиконкому та Президії обласної ради профспілок від 24.05.1990 року № 199, визначення рівня забезпеченості житловою площею для призначення потребуючих в поліпшенні житлових умов, необхідних для прийняття на квартирний облік, становить 6,7 м.кв. На момент взяття ОСОБА_1 та її сина на квартирний облік у їх приватній власності перебувало 21,65 кв.м житлової площі на двох, що перевищує норму житлової площі по Дніпропетровській області.

Отже, у справі, яка переглядається, жила площа на кожного члена родини позивача перевищувала встановлену нормативно-правовими актами норму, за якими особа визнається такою, що потребує поліпшення житлових умов, на час звернення позивача до відповідача з приводу поновлення на квартирному обліку, ні позивач, ні члени його родини (син) не були такими, що потребували поліпшення житлових умов в розумінні вимог чинного законодавства, що свідчить про відсутність правових підстав до задоволення позову.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову та неможливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що ніяких відомостей, які б не відповідали дійсності вона не подавала, а тому її зняли з квартирного обліку незаконно, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, повторюють зміст позовних вимог, а тому повторного правового аналізу не потребують, оскільки були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, оскільки позивач є інвалідом П групи, судові витрати, підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, згідно ч.3 ст.389 ЦПК України

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова