Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2019 Справа №607/4829/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Зубко О.Я., представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 з участю третьої особи гаражного кооперативу «Аляска авто» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа- гаражний кооператив «Аляска авто» про стягнення завданої майнової шкоди у розмірі 64000 грн., що складається із вартості 2/6 частин автомобіля GEELI CK 1.5L, Comfort (GL), д.н.з. НОМЕР_1 у сумі 34000 грн., та вартості 2/3 частин незавершеного будівництвом гаража, що знаходиться у гаражному кооперативі «Аляска Авто» у сумі 30000 грн. на загальну суму 64000 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що її мати ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 17.04.2016 року її мати померла і після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно- квартиру №42 по вул. Бр.Бойчуків,7 у м. Тернополі, незавершений будівництвом гараж, що знаходиться у гаражному кооперативі «Аляска Авто» та 1/2 частину автомобіля GEELI CK 1.5L, Comfort (GL), д.н.з. НОМЕР_1, придбаного у 2013 році під час шлюбу із відповідачем за ціною 699413,16 грн.(вартість автомобіля-66900,00 грн. та вартість комплектуючих-2513,16 грн.), що на даний час за офіційним курсом НБУ становить 236872,00 грн. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є позивач, мати спадкодавця ОСОБА_7, яка відмовилась від своєї частки спадкового майна на користь позивача та відповідач ОСОБА_2 Таким чином позивач є спадкоємцем 2/3 частин спадкового майна своєї матері ОСОБА_5, зокрема 2/3 частин матеріалів та обладнання, що були використані при будівництві гаража та 2/6 частин спірного автомобіля. 28.02.2017 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстром №124 на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1. На даний час відповідач постійно користується незавершеним будівництвом гаражем, що знаходиться у гаражному кооперативі «Аляска Авто», а тому позивач вважає за доцільне залишити вказаний гараж у його користуванні та стягнути на її користь 2/3 частини вартості використаних в процесі будівництва матеріалів, які вона оцінює у сумі 30000 грн. Автомобіль GEELI CK 1.5L, Comfort (GL), д.н.з. НОМЕР_1, який входить у перелік спадкового майна, був відчужений відповідачем відразу після смерті ОСОБА_6, без відома та згоди позивача, що підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля від 04.05.2016 року і компенсувати вартість належної позивачу частки у добровільному порядку відповідач відмовляється. Із врахуванням наведеного просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості 2/6 частин автомобіля у сумі 34000 грн.

У судовому засіданні представник позивача-адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі. Уточнив, що просить стягнути з відповідача 78956 грн. вартості 2/6 частин спірного автомобіля та вартість 2/3 частин незавершеного будівництвом гаража, що знаходиться у гаражному кооперативі «Аляска Авто» у сумі 30000 грн., а всього на загальну суму 108956 грн.

Відповідач та його представник-адвокат ОСОБА_3 відносно позову заперечили та просять у його задоволенні відмовити. Відповідач вказав, що спірний автомобіль він придбав під час перебування у шлюбі із ОСОБА_6, однак за власні кошти. Після смерті дружини він був змушений продати автомобіль щоб повернути кошти, які ще за життя позичав на лікування дружини у ОСОБА_9, що підтверджується долученими до матеріалів справи розписками. Крім цього зазначив, що оплату за автомобіль він вносив у національній валюті-гривні, а не у доларах США, а тому незрозумілою є позиція позивача, яка обчислює вартість автомобіля, виходячи із його ціни вираженої у доларовому еквіваленті. Вказав, що як у суді першої інстанції, так і у Тернопільському апеляційному суді він не визнавав ціни автомобіля, вказаної позивачем у позовній заяві.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що із сім»єю ОСОБА_6 вона знайома із 2005 року. У 2016 році ОСОБА_2 двічі позичав у неї кошти на лікування своєї дружини ОСОБА_6 у сумі 20000 грн. та у сумі 30000 грн., які повернув після смерті дружини. Вказала, що у відповідача та його дружини був новий автомобіль, який вони придбали ще раніше. Як їй відомо, після смерті дружини вказаний автомобіль був проданий ОСОБА_2, а з коштів виручених за його продаж, ОСОБА_2 повернув їй борги.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що позивач ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_2 (в шлюбі Мізюк)ОСОБА_10 що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії ІІ-ЯР №345839 від 30.11.1958 року, свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-СГ №336375 від 23.11.1979 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СГ №458047 від 06.05.1988 року.

24.01.2004 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_11 та змінила дошлюбне прізвище «Мізюк» на «Дудчак».

Мати позивача ОСОБА_5 з 28.12.1996 року перебувала у шлюбі із відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-СГ №105940 від 30.10.2001 року.

02.07.2013 року ОСОБА_2 придбав автомобіль марки GEELI CK 1.5L, Comfort (GL), д.н.з. НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САР №951450, виданого 1ВРЕР УДАІ УМВСУ в Тернопільській області був зареєстрований на його ім»я.

Як вбачається із рахунку №255, виданого підприємством «АІС-Тернопіль» 25.05.2013 року вартість вказаного автомобіля на момент його придбання становила 66900,00 грн. Згідно видаткової накладної «АІС-Тернопіль» №93 від 27.06.2013 року вартість придбаних відповідачем комплектуючих до автомобіля склала 2513,16 грн. Таким чином, загальна вартість автомобіля склала 69413,16 грн.

04.05.2016 року відповідач продав вказаний транспортний засіб ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу автомобіля, оформленим у територіальному сервісному центрі №0741 МВС України у м. Луцьк за ціною 10000 грн.

17.04.2016 року мати позивача померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №205760, виданим 18.04.2016 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 18.04.2016 року.

Померла ОСОБА_5 не залишила заповіту.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.-ст.1217 ЦК України.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті-ст.1218 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її-ст.1268 ЦК України.

У відповідності до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Частиною 2 ст.1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Частина 1 ст. 1278 ЦК встановлює законодавчу презумпцію рівності часток спадкоємців, яка може бути спростована лише волею спадкодавця, вираженою у заповіті.

Як встановлено судом, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є її донька - позивач ОСОБА_4, яка про відмову від спадщини не заявила та в установлений законом строк звернулася у нотаріальну контору для оформлення своїх спадкових прав, мати ОСОБА_7, яка відмовилась від своєї частки спадкового майна на користь позивача та чоловік -відповідач ОСОБА_2

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно, яке підлягало поділу між її спадкоємцями за законом- позивачем ОСОБА_13 та відповідачем ОСОБА_2, оскільки мати спадкодавиці ОСОБА_7 відмовилась від своєї частки у спадковому майні на користь позивача.

28.02.2017 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за реєстром №124 відповідно до якого спадкоємцями майна ОСОБА_5, яка померла 17.04.2016 року, а саме: квартири АДРЕСА_2 є донька померлої Дудчак-2/3 частки, в тому числі 1/3 частка від якої відмовилась мати спадкодавиці ОСОБА_7, та чоловік померлої ОСОБА_2-1/3-частка.

Крім цього, із досліджених судом доказів вбачається, що за життя ОСОБА_5 її чоловіком відповідачем ОСОБА_2 02.07.2013 року був придбаний транспортний засіб марки GEELI CK 1.5L, Comfort (GL), д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дана стаття СК України кореспондується з ч.3 ст. 368 ЦК України, відповідно до якої майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК України.

Із розяснень викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року вбачається, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У відповідності до ч.1,2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Спадкоємці, які прийняли спадщину у встановлений строк і встановленими законом способами (статті 1268-1270 ЦК), можуть оформити свої спадкові права шляхом одержання у нотаріуса за місцем відкриття спадщини свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до п.4.21 Порядку вчинення нотарільних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен зясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на -1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Оскільки спірний автомобіль був придбаний відповідачем під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_5, дане майно в силу вимог ст.60 СК України набуло статусу спільної сумісної власності і відповідно Ѕ його частина належала на праві приватної власності ОСОБА_5, як частка у спільному майні подружжя. Таким чином, дане майно увійшло до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 та підлягало спадкуванню між спадкоємцями померлої на загальних підставах.

Як встановлено судом і не заперечується відповідачем, після смерті дружини ОСОБА_2 продав автомобіль марки GEELI CK 1.5L, Comfort (GL), д.н.з. НОМЕР_1 за договором купівлі-продажу від 04.05.2016 року без відома та згоди інших спадкоємців ОСОБА_5, а отриманими від його реалізації коштами розпорядився на власний розсуд.

Ухвалою суду від 21.02.2018 року у даній справі судом була призначена судово-економічна експертиза з метою визначення ринкової вартості спірного автомобіля на момент виникнення у ОСОБА_4 права на його спадкування.

Вказана ухвала суду була скасована ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 22.05.2018 року.

За таких обставин, враховуючи те, що спірний автомобіль був реалізований ОСОБА_2 до завершення процедури оформлення спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5, суд приходить до переконання, що із відповідача слід стягнути в користь позивача грошову компенсацію належної їй частки у спадковому майні, що становить вартість 2/6 частин автомобіля, яка визначена судом у сумі 23137,72 грн., виходячи із ціни транспортного засобу на момент його придбання у розмірі 69413,16 грн. (69413,16/6*2=23137,72).

При цьому, виходячи із того, що кошти за придбання автомобіля були сплачені ОСОБА_2 у національній валюті гривні, суд не вбачає підстав для застосування доларового еквіваленту при визначенні вартості належної позивачу частки у спірному майні.

Суд не бере до уваги викладену в ухвалі апеляційного суду Тернопільської області від 22.05.2018 року позицію про те, що відповідач ОСОБА_2 погодився із визначеною позивачем ціною спірного автомобіля, оскільки у судовому засіданні відповідач вказав, що не визнає визначеної позивачем вартості автомобіля, ціна якого на момент його продажу була значно нижчою від тієї, яку вказала у своєму позові ОСОБА_4

При визначенні вартості частки позивача у спірному майні судом також не враховується вартість за якою спірний автомобіль був відчужений відповідачем ОСОБА_12, оскільки на думку суду, вказана у договорі купівлі-продажу від 04.05.2016 року ціна автомобіля є явно заниженою та не відповідає його фактичній вартості на момент продажу.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем не представлено суду будь-яких доказів, що підтверджують факт перебування у власності ОСОБА_5, яка померла 17.04.2016 року, незавершеного будівництвом гаража, що знаходиться у гаражному кооперативі «Аляска Авто», а тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають за недоведеністю.

Із врахуванням викладеного, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її його користь 23137,72 грн. грошової компенсації вартості 2/6 частин відчуженого автомобіля GEELI CK 1.5L, Comfort (GL), д.н.з. НОМЕР_1. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Крім цього, зважаючи на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 368, 369, 1216,1217,1218,1220,1226, 1261, 1267, 1268, 1274, 1273 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 70 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код: НОМЕР_3) 23137 (двадцять три тисячі сто тридцять сім) гривень 72 коп. грошової компенсації вартості 2/6 частин відчуженого автомобіля GEELI CK 1.5L, Comfort (GL), д.н.з. НОМЕР_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код: НОМЕР_3) 640 гривень сплаченого позивачем судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду в порядку, визначеному п.15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_14