Постанова

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 642/5326/17

провадження № 61-41462св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Холодногірський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року, у складі колегії суддів: Піддубного Р. М., Котелевець А. В., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Холодногірського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області (далі - Холодногірський районний у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області) про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2017 року відкрито провадження у справі за даним позовом.

ОСОБА_5 оскаржено ухвалу місцевого суду в апеляційному порядку з підстав порушення правил підсудності.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року ухвалу місцевого суду скасовано. Справу направлено для розгляду за встановленою підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що при відкритті провадження суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що зареєстрованим місцем проживання відповідача по справі ОСОБА_5 є АДРЕСА_1, а тому дійшов помилкового висновку про підсудність справи Ленінському районному суду м. Харкова.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року, ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та направити справу до апеляційного суду на новий розгляд, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі заявник вказує, що при зверненні до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою ним було використано право альтернативної підсудності. Оскільки місцезнаходженням Холодногірського районного у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області є м. Харків, вул. Маліновського, 10/14, ОСОБА_4 було подано позов саме до вказаного суду.

Крім цього, касаційна скарга також містить посилання на необґрунтоване поновлення апеляційним судом ОСОБА_5 строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_5 вказує на безпідставність доводів касаційної скарги та відсутність підстав для її задоволення, у зв'язку з чим просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За загальним правилом, позов до фізичної особи пред'являється в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування (частина перша статті 109 ЦПК України).

Водночас, приписами статей 110, 113 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) закріплено можливість позивача скористатись правом альтернативної підсудності у випадках, передбачених вказаною статтею, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 даного Кодексу.

Обґрунтовуючи правомірність відкриття провадження місцевим судом, заявник у касаційній скарзі посилається на те, що при зверненні до суду з позовом ним не було порушено правил стосовно підсудності, оскільки позов подано до суду за місцезнаходженням відповідача Холодногірського районного у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області.

Разом із цим, предметом позову ОСОБА_4 є оспорювання свого батьківства відносно дитини відповідача ОСОБА_5 та, як наслідок, виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Апеляційний суд, розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, дослідив правову природу спірних правовідносин, та враховуючи, що орган ДРАЦС виконує лише реєстраційну функцію по внесенню змін до актового запису, дійшов правильного висновку що позов у справі мав пред'являтися за місцезнаходженням ОСОБА_5 Відтак, встановивши, що місцевим судом відкрито провадження у справі з порушенням правил підсудності, апеляційний суд скористався наданим статтею 380 ЦПК України правом і ухвалив законну та обґрунтовану постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Доводи касаційної скарги стосовно того, що судом апеляційної інстанції безпідставно поновлено ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду не заслуговують на увагу, адже апеляційний суд із врахуванням тієї обставини, що позивачем у позовній заяві вказано невірну адресу відповідача ОСОБА_5, що обумовило отримання нею копії оскаржуваної ухвали зі значним запізненням, а також перебування ОСОБА_5 на лікуванні, дійшов до обґрунтованого висновку щодо поважності причин пропуску строку для подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду про відкриття провадження у справі.

Разом із цим, оскільки відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції під час касаційного перегляду справи не може вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу і про перевагу одних доказів над іншими і враховуючи, що положеннями цивільного процесуального законодавства не передбачено можливості подання додаткових доказів на стадії касаційного перегляду, подані заявником додаткові докази не підлягають оцінці.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська