РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Бібіка О.В.

з участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області з вимогами: встановити юридичний факт постійного проживання її разом з матір'ю ОСОБА_2 на день її смерті 21 січня 2018 року, за адресою: с. Водяне Зміївського району Харківської області, вул. Монастирська, 45-а.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що 21.01.2018 померла її мати ОСОБА_2, батько помер раніше, 19.09.2000 року. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: с. Воядне Зміївського району Харківської області, вул. Монастирська, 45-а та земельної ділянка, площею 0,115 га, наданої для обслуговування житлового будинку.

При зверненні до нотаріальної контори, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущено шестимісячний термін для звернення з заявою про прийняття спадщини, а також не доведенго факт постійного проживання зі спадкодавцем.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.11.2018 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.12.2018 підготовче провадження закрито.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися.

Позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

ОСОБА_3 Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_4 у листі № 02-19/1073 від 04.12.2018 просила розглянути справу без участі представника відповідача.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Спірним є факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім"єю з померлою 21.01.2018 матір'ю ОСОБА_2на день її смерті.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та її батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про народження серії ХІ-ВЛ № 548261 (а.с. 13)

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище з "Поповська" на "Головачова", що підтверджується даними ОСОБА_6 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26.01.2018 № 4, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 14)

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишила прізвище "Головачова", що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 084680 від 03.03.1998 року, виданого Комінтернівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харків (а.с. 15)

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, яка складається з житлового будингку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: с. Водяне Зміївського району Харківської області, вул. Монастирська, 45-а, який належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності серії АВР № 551770 від 27.04.2001, виданого Зміївською державною нотаріальною конторою р-р № 1-890 (1/2) та свідоцтва про право на спадщину серії АВР № 551771 від 27.04.2001 року, виданого Зміївською державною нотаріальною конторою р-р № 1-892 (1/2), зареєстрованих в Зміївському МДПТІ 27.04.2001 в кн. 1-41; земельної ділянки площею 0,115 га, наданої для обслуговування вищезазначеного будинку (а.с. 17-19)

ОСОБА_2 з 1970 року і по день смерті - 21.01.2018, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. За вказаною адресою на момент смерті і по теперішній час ніхто не зареєстрований, у тому числі, неповнолітні чи малолітні діти (а.с. 23)

З довідки № 02-28/152 від 22.01.2018, виданої Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно 21.01.2018 поховала ОСОБА_2, з якою фактично мешкала та здійснювала постійний догляд та вели спільне господарство (а.с. 20)

З акту, складеного 17.08.2018 депутатом Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_6, у присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_1 мешкає з 2007 року і по теперішній час за адресою: с. Водяне Зміївського району Харківської області, вул. Монастирська, 45-а, у тому числі проживала за вказаною адресою однією сім'єю разом з матір'ю ОСОБА_2 на день її смерті - 22.01.2018 року (а.с. 24)

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області від 10.10.2018 ОСОБА_1 відмовлено у у подачі заяви про прийняття спадщини, у зв'язку з пропущеним строком подачі заяви (а.с. 25)

Відповідно до п. 21 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни «Просудову практикуу справахпро спадкування»№7від 30.05.2008року зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другоїстатті 3 СК Українипро те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року) доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

З огляду на зазначені норми, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт постійного проживання однією сім"єю з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: с. Водяне Зміївського району Харківської області, вул. Монастирська, 45-а, на день її смерті - 21.01.2018, встановлення якого необхідно позивачці для вирішення спадкових прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області (, місце знаходження: с. Борова Зміївського району Харківської області, вул. Центральна, 124) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю ОСОБА_2, постійно та на момент відкриття спадщини, тобто 21 січня 2018 року, за адресою: с. Водяне Зміївського району Харківської області, вул. Монастирська (колишня Леніна), буд. 45-а.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 30 січня 2019 року.

Головуючий: