Справа № 758/340/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Войтенко Т. В. ,

при секретарі - Дідук С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Галунько Л.І. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшло подання державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Галунько Л.І. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення перевірки майнового стану, а також опису та арешту зареєстрованої за боржником 1/4 частини квартири у виконавчому провадженні №33881435.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що у Подільському РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 33881435 від 20.08.2012 року з виконання виконавчого листа №1-124/11 від 22.06.2012 року Голосіївського районного суду м. Києва про конфіскацію всього майна, що належить ОСОБА_3.

16.08.2012 на виконання до відділу надійшов вищезазначений виконавчий документ.

20.08.2012 державним виконавцем керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №33881435 по виконанню виконавчого листа № 1-124/11 виданого 22.06.2012 Голосіївським районним судом м. Києва про конфіскацію майна на користь держави, яке належить на праві власності ОСОБА_3.

25.09.2012, 30.11.2012, 18.12.2012, 04.04.2013 виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 з метою опису майна боржника, державному виконавцю не надано доступу до квартири для вчинення виконавчих дій, про що складено відповідний акт.

Згідно відповіді УДАІ ГУМВС України в м. Києві від 15.09.2012 транспорті засоби за боржником не зареєстровані.

06.03.2014 року на все майно боржника накладено арешт.

Згідно довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.04.2014 за боржником на праві власності зареєстровано 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2.

10.03.2014 року державним виконавцем було направлено вимогу на адресу в.о. директора КП «Введенське» з зобов'язанням протягом 3 днів з моменту отримання вимоги надати довідку Ф-3 та поверхневий план квартири АДРЕСА_1

08.04.2014 року державним виконавцем внесено зміни про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

23.04.2014 року надійшла технічна документація з КП «Введенське» на вищезазначену квартиру.

Згідно відповідей з національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 13.07.2014 року та держінспекції господарства від 17.06.2014 майно за боржником на праві власності не зареєстровано.

28.11.2014 року до відділу надійшла довідка з КП «Введенське» за Ф-3 ЗА за адресою: АДРЕСА_3.

07.09.2015 року з метою повного виконання вищезазначеного виконавчого документа утворено виконавчу групу.

В зв'язку з тим, що державний виконавець не може потрапити до квартири, за адресою АДРЕСА_1, де боржник має частку нерухомого майна на праві приватної власності та враховуючи той факт, що вищевказаний виконавчий документ підлягає негайному виконанню, 22.03.2016 на адресу Подільського райсуду м. Києва було направлено подання про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника, так як відповідно до статті 376 ІІПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

07.04.2016 року до Подільського райсуду м. Києва надійшло вказане вище подання, згідно вх. №18527/16, але було повернуто на адресу відділу для подання до належного суду. Врахувавши відмову суду у розгляді подання та повернення подання для направлення до належного суду, державний виконавець 07.04.2016 звернувся з аналогічним поданням до суду який видав виконавчий документ, а саме до Голосіївського райсуду м. Києва.

29.06.2016 року до відділу надійшла ухвала Голосіївського райсуду м. Києва по справі №752/8799/16-п від 13.06.2016 року про повернення державному виконавцю подання для направлення до належного суду, згідно вимог ст.., 115, п.4 ч. 3 ст. 121 ЦПК.

27.12.2017 року виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, на дзвінки державного виконавця, двері квартири №53 ніхто не відчинив, про що свідчить акт державного виконавця.

10.09.2018 року державним виконавцем повторно направлено виклик на адресу боржника з вимогу з"явитися на прийом до державного виконавця 14.09.2018 року. Оскільки боржник не з"явився на виклик до державного виконавця на вказану дату та час, 14.09.2018 року виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 на дзвінки державного виконавця двері квартири №53 ніхто не відчинив, про що свідчить акт державного виконавця.

Враховуючи вищевикладені факти, відповідно до статті 376 ЦПК України державний виконавець повторно звернувся з поданням до Подільського райсуду м. Києва на підставі статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» з метою отримання дозволу на примусове входження до житла боржника ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення перевірки майнового стану, а також опису та арешту зареєстрованої за боржником 1/4 частини квартири у виконавчому провадженні № 33881435.

У судове засідання державний виконавець не з'явився, заяви або клопотання не подав. Зважаючи на негайний розгляд заяви, суд визнав можливим розглядати справу у відсутності представника Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, оскільки його неявка не є перешкодою для вирішення даної справи.

Суд, вивчивши подання, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що подання державного виконавця слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні в Подільському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження №33881435 від 20.08.2012 року з виконання виконавчого листа №1-124/11 від 22.06.2012 року Голосіївського районного суду м. Києва про конфіскацію всього майна, що належить ОСОБА_3.

Згідно довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.04.2014 за боржником на праві власності зареєстровано 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Станом на 11.01.2019 - дату подачі до суду подання про примусове проникнення до житлового приміщення, боржник не відповідає на дзвінки та на прийом до виконавця не з'являється.

Відповідно до ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Пунктом 13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Наведені у судовому рішенні обставини свідчать про те, що боржник ОСОБА_3 обізнаний про наявність виконавчого провадження, однак ухиляється від виконання рішення суду впродовж тривалого часу.

Зважаючи на те, що станом на день постановлення даної ухвали рішення про конфіскацію майна боржника не виконано та будь-яких дій, спрямованих на його виконання, - не здійснено, суд вбачається підстави для задоволення подання державного виконавця та надання дозволу на примусове входження до квартири №53, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Оленівська, 34-а, 1/4 частина якої належить ОСОБА_3, для опису та арешту майна по виконавчому провадженню № 33881435.

Керуючись ст. ст. 258 - 260, 353, 439 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Галунько Л.І. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_3 - задовольнити.

Надати дозвіл державному виконавцю Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Галунько Л.І. примусово ввійти до квартири №53, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка частково належить ОСОБА_3, для опису та арешту майна боржника по виконавчому провадженню №33881435.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Т. В. Войтенко