Справа № 308/6565/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

за участі секретаря - Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Голуб Віталій Карелович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2019 року (головуючий суддя Бедьо В.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 27.07.2002. Від цього шлюбу у них народилося двоє синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивовано тим, що спільне життя сторін не склалося внаслідок протилежних поглядів на сімейні відносини, сторони проживають окремо, шлюбні відносини остаточно припинились у березні 2018 року, шлюб між ними існує тільки формально, а його подальше збереження та примирення з відповідачем неможливе й суперечитиме їх інтересам.

29.01.2019 ОСОБА_2 подала зустрічний позов про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Зустрічний позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 покинув сім`ю та проживає окремо, після припинення шлюбних відносин діти залишились проживати разом з матір`ю.

Вказувала, що відповідач проживає окремо від дітей, участі в утриманні синів не бере, коштів добровільно та в достатньому розмірі не надає.

При цьому ОСОБА_1 є здоровим, працездатним, займається підприємницькою діяльністю (працевлаштуванням за кордоном), дохід його є значним та стабільним, інших непрацездатних утриманців, окрім їх спільних дітей, він не має.

Просила суд визначити місце проживання дітей разом з матір`ю та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання синів у розмірі 3000 грн. щомісячно на кожну дитину.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2019 року первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29.01.2019 до досягнення дітьми повноліття.

На це рішення у частині визначеного розміру аліментів подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 Посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення у цій частині змінити, стягнувши з нього 1500 грн. щомісячно на кожну дитину.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що призначений судом розмір аліментів є зависоким для нього, оскільки його доходи не дають можливості сплачувати такі аліменти; місцевий суд не врахував матеріального становища ОСОБА_1 , дохід якого з квітня 2015 по червень 2016 року становив 65 454,87 грн., а також ОСОБА_2 , дохід якої у 2016 році становив 998 500 грн.; у період із 19.03.2014 по 11.03.2015 ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах України на посадах офіцерського складу, де отримував 4700 грн. заробітної плати; наразі стабільний дохід відсутній, доходу від підприємницької діяльності не має, що стверджується податковими деклараціями за 2017 та 2018 роки; після фактичного припинення шлюбних відносин з березня 2018 року винаймає житло, сплачуючи 6500 грн. щомісячно без комунальних послуг, а також окремо за оренду приміщення сплачує 4000 грн. щомісячно; на його утриманні є мати - інвалід 3-ї групи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що витрати скаржника щомісячно складають близько 19000 грн.; ОСОБА_1 користується автомобілем марки «Lаnd Rover» моделі «Freelander», 2007 року випуску, днз НОМЕР_1 , який придбав на ім`я своєї матері, котра не працює та є інвалідом 3-ї групи, а мінімальні витрати на пальне для автомобіля становлять 3000 грн.

Таким чином, апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги - у частині визначеного розміру аліментів на утримання дітей, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Заслухавши позицію представника ОСОБА_1 - адвоката Голуб В.К., та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що із 27.07.2002 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від цього шлюбу у них народилося двоє синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після фактичного припинення шлюбних відносин сини проживають разом із матір`ю у АДРЕСА_1 . та перебувають на її утриманні. Встановлено, що вказана квартира була придбана подружжям ОСОБА_1 за кредитні кошти та перебуває в іпотеці (а.с.120-124). Також ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 ствердили, що до серпня 2019 року кошти на погашення кредитної заборгованості вносились ОСОБА_1 - по 5200 грн. - 5500 грн. щомісячно (а.с.95-98), а з вересня 2019 року погашення кредиту здійснює ОСОБА_2 - по 5200 грн. - 5500 грн. на місяць (а.с. 117-118).

Сторони займаються підприємницькою діяльністю - посередництвом у працевлаштуванні за кордоном (а.с.26-30, 45).

Колегія не бере до уваги посилання апелянта на інформацію щодо його доходів у 2015 -2016 роках та перебування на військовій службі у 2014-2015 роках, так само, як і інформацію про дохід, отриманий ОСОБА_2 у 2016 році, оскільки така інформація стосується періоду, коли сторони проживали разом.

ОСОБА_1 зазначає, що на його утриманні перебуває мати ОСОБА_8 - інвалід третьої групи. Проте, ОСОБА_8 проживає в м. Хуст, отримує пенсію по інвалідності в сумі 2000 грн. (а.с.94), В той же час, згідно інформації Територіального сервісного центру № 2141, за ОСОБА_8 рахується зареєстрованим автомобіль марки «Lаnd Rover» моделі «Freelander», 2007 року випуску, днз НОМЕР_1 (а.с.116), та ОСОБА_1 не спростовано твердження ОСОБА_2 , що цим автомобілем користується саме ОСОБА_1 , який проживає у м. Ужгороді.

ОСОБА_2 стверджувала, що ОСОБА_1 придбав автомобіль марки «Lаnd Rover» моделі «Freelander», 2007 року випуску, днз НОМЕР_1, оформив його на свою маму ОСОБА_8 - інваліда третьої групи, котра, за твердженням ОСОБА_1 , перебуває на його утриманні. Вказувала, що такий самий днз НОМЕР_1 був на автомобілі «Мазда-3», придбаному сторонами за час шлюбу, котрий продано ОСОБА_1 без погодження з дружиною.

На обґрунтування своїх заперечень проти цього, ОСОБА_1 не довів джерело походження коштів на придбання автомобіля марки «Lаnd Rover» моделі «Freelander», 2007 року випуску, днз НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 стверджувала, що щомісячні мінімальні витрати ОСОБА_1 становлять близько 19 000 грн., (з них 6500 грн. орендної плати за квартиру, 4000 грн. орендної плати за нежитлове приміщення для офісу, 5500 грн. оплата на погашення кредиту, 3000 грн. мінімальні витрати на пальне автомобіля марки «Lаnd Rover» моделі «Freelander»). Вказувала, що реальні доходи ОСОБА_1 значно більші за доходи ОСОБА_2 , яка займається подібною підприємницькою діяльністю, при цьому навіть 1/3 частина із вищевказаних витрат ОСОБА_1 становить більше 6000 грн.

Так, апелянтом ОСОБА_1 надано Договір оренди квартири від 15.09.2018, за умовами якого було передбачено сплату 5200 грн. орендної плати щомісячно; Договір оренди нежитлового приміщення для офісу від 09.10.2017, яким передбачено щомісячну сплату орендної плати в сумі 4000 грн.; Договір оренди квартири від 28.06.2019, за умовами якого передбачено сплату 6500 грн. орендної плати щомісячно

Посилаючись на вказані договори, апелянт стверджує, що не має фінансової можливості сплачувати аліменти в сумі по 3000 грн. на дитину.

В той же час, колегія зазначає, що, не зважаючи на те, що апелянт надав копії його податкових декларацій за 2017 та 2018 рік, у яких суми доходів зазначені як «0», він здійснює оплату орендної плати та здійснював оплату на погашення кредиту.

Таким чином, ОСОБА_1 отримує доходи, і апелянтом не надано належних та допустимих доказів, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеній судом сумі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання дитини визначено місцевим судом з урахуванням ст. 182 СК України, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Голуб Віталій Карелович - залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 вересня 2019 року в частині визначення розміру аліментів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2019 року.

Головуюча:

Судді: