ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5664/19 Справа № 201/1548/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортної подією, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортної подією (а.с. 1-2, 35-26), яку в подальшому уточнив позовні вимоги (а.с. 28-29, 56-57).

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 13 жовтня 2017 року о 18.00 годині, відповідач, керуючи автомобілем «БМВ Х5», державний номер НОМЕР_1 , у м. Дніпрі на бульварі Слави, 17 (парковка магазину АТБ), не переконалась у безпеці свого маневру, не скористалась допомогою сторонніх осіб, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «БМВ 525Д», державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу. Своїми діями ОСОБА_3 порушила ПДД. Позивачем та відповідачем складено повідомлення про ДТП, де ОСОБА_3 визнала свою вину у ДТП та той факт, що авто позивача зазнало видимих пошкоджень: кришку багажника, задній бампер, шину, задню панель. Водія у салоні не було. Розмір матеріальних збитків становить 53 595,54 грн. відповідно до рахунку ФОП ОСОБА_4 та актом надання послуг від 08.02.2018 року. Цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував відповідач відмовила у виплаті страхового відшкодування.

Просив суд стягнути з ОСОБА_3 у якості відшкодування майнової шкоди 53 595,54 грн. і 704,8 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі /а.с. 61-64/.

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 17 квітня 2018 року (а.с. 73-77).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року скасовано (а.с. 94).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі /а.с. 119-122/.

Своє рішення суд обгрунтував тим, що оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_3 , тому суд вважає за необхідне суму спричиненої матеріальної шкоди у зв"язку з пошкодженням транспорного засобу стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 у розмірі 53 595,54 грн. (а.с. 121).

ОСОБА_3 у квітні 2019 року зверулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду (а.с. 172-173).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2018 року вищевказану заяву ОСОБА_3 повернуто заявнику (а.с. 176).

ОСОБА_3 із заочним рішенням суду не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими /а.с. 179-180/.

ОСОБА_2 скористався своїм правом на подання відзиву, в якому просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції враховано всі фактичні обставини справи та надано належну оцінку всім доказам.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до повідомлення про дорожньо транспортну пригоду від 13.10.2017 року, 13.10.2017 року о 18 годині 00 хвилин на бульварі Слави у місті Дніпро водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки БМВ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , здійснила пошкодження автомобіля марки БМВ, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 4).

Автомобіль марки БМВ, державний номерний знак НОМЕР_1 належить позивачу ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 5).

Позивачу було завдано матеріальних збитків, які становлять пошкодження кришки багажника, заднього бамперу, шини, задньої панелі. Вказані обставини підтверджуються копією повідомлення про ДТП, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 4).

Відповідно до інформації, повідомленої ОСОБА_3 , автомобіль, яким керувала відповідач застрахований в ПрАТ «Уніка» (а.с. 4). Крім того, відповідач визнала свою провину в ДТП, про що зазначила в Повідомленні про дорожньо транспортну пригоду (а.с. 4).

Листом ПрАТ «Уніка» від 12.01.2018 року вих. 256 позивача повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 26 Закону України «Про страхування», у зв`язку із наданням страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку (а.с. 6).

Позивачем було надано рахунок на оплату № 000000031 від 08.02.2018 року щодо вартості робіт з відновлювального ремонту транспортного засобу «БМВ» д/н НОМЕР_2 та вартість заміни пошкоджених запасних частин становить 53 595,54 грн., копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 10).

Відповідно до акту надання послуг № від 08.02.2018 року, копія якого надана позивачем до матеріалів до цивільної справи, вартість відновлювального ремонту становить 53 595,54 грн. (а.с. 11).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_3 , тому суму спричиненої матеріальної шкоди у зв"язку з пошкодженням транспорного засобу необхідно стягнути з відповідача.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про те, що відповідач своїми діями завдала позивачу матеріальну шкоду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Доводи апеляційної скарги позивача фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування, а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Крім того, колегія суддів не може врахувати, як належний та допустимий доказ висновок інженерно-транспортного дослідження № 1452-17-ТТ від 26.12.2017 року, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Висновок інженерно-транспортного дослідження № 1452-17-ТТ від 26.12.2017 року проводився асистуючою компанією Укравтоекспертиза на запит головного фахівця Департаменту врегулювання збитків АрАТ СК УНІКА ОСОБА_6 Суду не було надано доказів стосовно того, що асистуюча компанія Укравтоекспертиза має право на проведення даного дослідження.

Крім того, як вбачається з даного дослідження, на дослідження були представлені лише електронні копії страхових матеріалів за фактом ДТП і фотозображення автомобілів. Автомобілі експертом не оглядались та не досліджувались.

Заявником не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин викладених в рішенні суду першої інстанції.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров