Справа № 338/814/18
Провадження № 22-ц/4808/228/19
Головуючий у 1 інстанції Круль І. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кредитної спілки «Станіславська» на ухвалу Богородчанського районного суду, постановлену суддею Круль І.В. 10 грудня 2018 року в смт. Богородчани у справі за позовом Кредитної спілки «Станіславська» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року Кредитна спілка «Станіславська» звернулась до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за Кредитним договором №953 від 26 листопада 2010 року в сумі 185585 грн. 43 коп. та судових витрат.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 24.07.2018 року провадження у даній справі було відкрито, призначено підготовче засідання на 11:00 год. 15.08.2018 року.

15.11.2018 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив передати дану цивільну справу за підсудністю до Івано-Франківського міського суду, мотивуючи її тим, що 26 листопада 2010 року між Кредитною спілкою «Станіславська» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №953, на підставі якого було відкрито кредитну лінію у сумі 140000,00 грн. Цього ж числа, на забезпечення кредитних зобов'язань відповідача ОСОБА_2 між кредитною спілкою «Станіславська» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Пунктом 4.3 Кредитного договору №953 від 26.11.2010 року передбачено, що позичальник повертає кредит та сплачує проценти (відсотки) за користування кредитом шляхом внесення коштів у безготівковій формі на поточний рахунок кредитодавця або шляхом оплати коштів у готівковій формі, безпосередньо у касу кредитодавця.

Пунктом 11.2 Кредитного договору встановлено, що сторони домовилися, що усі справи за спорами, які виникають з цього Договору, які підлягають вирішення у порядку цивільного судочинства, розглядаються у Івано-Франківському міському суді.

Пунктом 6.2 Договору поруки від 26.11.2010 року було закладено ідентичну домовленість.

В п. 4 Додаткового договору від 21.11.2012 року зазначено, що всі інші пункти Кредитного договору від 26.11.2010 року №953 регулює Крединий договір від 26.11.2010 року.

Зазначає, що місцем реєстрації кредитора є АДРЕСА_1, і саме в касу кредитодавця проводилась оплата грошових коштів в готівковій формі.

Тому вважає, що під час підготовки позовної заяви та відповідних матеріалів і подачі їх до суду позивачем не було враховано вимоги ст. 532 ЦК України та п. 8 ст. 28 ЦПК України, згідно якої позови, що виникають із договорів, у яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтись також за місцем виконання цих договорів.

Просить передати цивільну справу №338/814/18 за позовом Кредитної спілки «Станіславська» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором за підсудністю, а саме до Івано-Франківського міського суду.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 10 грудня 2018 року цивільну справу №338/814/18 за позовом Кредитної спілки «Станіславська» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором передано на розгляд Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Кредитна спілка «Станіславська» подала до суду апеляційну скаргу. Вважає її незаконною та такою, що суперечить нормам процесуального права.

Мотивує апеляційну скаргу тим, що ухвалою Богородчанського районного суду від 24.07.2018 року було відкрито провадження по даній справі, призначено до розгляду в порядку загального провадження на 15.08.2018 року. Однак, за клопотанням боржників та їх представника розгляд справи неодноразово відкладався, що призвело до порушення встановленого ЦПК України максимального строку на проведення підготовчого засідання. Вважають, що відповідачі свідомо затягують розгляд справи.

Також зазначають, що посилання відповідача на передбачену в договорах договірну підсудність суперечить нормам чинного цивільного процесуального законодавства, оскільки відповідна стаття була виключена з ЦПК України Законом України від 07.07.2010 року №2453/VI.

Стаття 28 ЦПК України, на яку також посилаються відповідач ОСОБА_4, передбачає право, а не обов'язок позивача на вибір між кількома судами, за винятком виключної підсудності.

Також зазначають, що згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути розглянута ним і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Тому вважають, що в суду не було процесуальних підстав для передачі справи з Богородчанського районного суду до Івано-Франківського міського суду. Просять ухвалу Богородчанського районного суду від 10 грудня 2018 року, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції - Богородчанського районного суду.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що суд при винесені даної ухвали всесторонньо, повно та об'єктивно вивчив наявні в суді докази в матеріалах справи і прийшов правильного і обґрунтованого висновку про необхідність передачі вказаної справи в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області. Зазначає, що відповідно до умов Кредитного договору та Договору поруки від 26.11.2010 року усі справи за спорами, які виникають із вказаних договорів, і які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються в Івано-Франківському міському суді (п. 11.2 Кредитного договору №953 від 26 листопада 2010 року та п. 6.2 Договору поруки від 26 листопада 2010 року). Згідно п. 7 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням, а п. 8 передбачено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Також судом було враховано вимоги ч. 4 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа - за її місцем знаходження в момент виникнення зобов'язання. Оплата грошових коштів відбувалась в готівковій формі в касу кредитодавця за його місцем реєстрації протягом 8-ми років, а саме: АДРЕСА_1, яка вказана позивачем як офіційна адреса місцезнаходження. Тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Кредитної спілки «Станіславська».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2010 року між Кредитною спілкою «Станіславська» (кредитодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено Кредитний договір №953, відповідно до якого кредитодавець зобов'язувався надати позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії у сумі 140000 грн. на умовах, передбачених цим Договором, а позичальник зобов'язувався повернути кредит не пізніше 26.11.2012 року, і сплатити проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором (а.с. 8-9).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором 26.11.2010 року між Кредитною спілкою «Станіславська» (кредитор) та ОСОБА_3 (поручитель) було укладено Договір поруки, яким передбачено, що поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати усім своїм майном по зобов'язаннях ОСОБА_2, які виникають з Кредитного договору №953 від 26.11.2010 року, укладеного між кредитором і боржником (а.с. 11).

21.11.2012 року між Кредитною спілкою «Станіславська» (кредитодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Додатковий договір до Кредитного договору №953 від 26.11.2010 року, яким змінено строк кредитування, відмінено дію п. 2.2 Кредитного договору та внесено зміни щодо порядку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с. 12).

Встановлено також, що відповідно до п. 11.2 Кредитного договору №953 від 26.11.2010 року та п. 6.2 Договір поруки від 26.11.2010 року сторони домовились, що усі справи за спорами, які виникають з цих договорів, які підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, розглядаються у Івано-Франківському міському суді.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 24.07.2018 року провадження у даній справі було відкрито, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11:00 год. 15.08.2018 року (а.с. 26).

Постановляючи 10 грудня 2018 року ухвалу про передачу справи на розгляд Івано-Франківському міському суду, Богородчанський районний суд виходив з того, що при укладенні сторонами Кредитного договору та Договору поруки ними було визначено підсудність усіх цивільних справ за спорами, які викликають з цих договорів, а спір, з приводу якого позивач звернувся до суду з даним позовом, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак, погодитися з такими висновками апеляційний суд не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України передбачено правило загальної територіальної підсудності. Зокрема, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідачі та суд першої інстанції, обґрунтовуючи передачу справи на розгляд Івано-Франківському міському суду, посилалися на домовленості сторін у Кредитному договорі та Договорі поруки щодо визначення підсудності усіх цивільних справ за спорами, які виникають з даних договорів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що статтю 112 ЦПК України, якою було встановлено, що сторони мають право письмово визначити територіальну підсудність справи, крім справ, для яких встановлена виключна підсудність, було виключено з ЦПК України 2004 року на підставі Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI.

Таким чином, враховуючи, що на час укладення Кредитного договору та Договору поруки від 26.11.2010 року та на час розгляду справи угоди про договірну підсудність, визначені у п. 11.2 Кредитного договору та п. 6.2 Договір поруки суперечили положенням чинного законодавства України, які регулюють питання підсудності цивільних справ, то вони не породжують правових наслідків, і, відповідно, не можуть братися до уваги при вирішенні питання про підсудність заявленого позову.

Що стосується посилань відповідачів на те, що Кредитним договором №953 від 26.11.2010 року передбачено місце його виконання, оскільки п. 4.3 договору встановлено, що позичальник повертає кредит та сплачує проценти (відсотки) за користування кредитом шляхом внесення коштів у безготівковій формі на поточний рахунок кредитодавця або шляхом оплати коштів у готівковій формі, безпосередньо у касу кредитодавця, то слід зазначити наступне.

Частиною 8 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді, передбаченому в ЦПК. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної та альтернативної підсудності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Підставою для визначення підсудності позовної заяви відповідному суду є висновок суду за наслідками попереднього правового аналізу змісту позовної заяви.

У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», роз'яснено, що згідно зі статтею 8 Закону №2453-VI ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, а п. 37 даної постанови передбачено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 27 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 28 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина шістнадцята статті 28 ЦПК).

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Виходячи з аналізу наведених норм права та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було процесуальних підстав вважати, що справу слід передати на розгляд до Івано-Франківського міського суду.

З матеріалів справи, зокрема з позовної заяви та укладених між сторонами договорів вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають в Богородчанському районі Івано-Франківської області, а тому позивач правомірно звернувся з даним позовом до Богородчанського районного суду.

Однак, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, постановляючи оскаржувану ухвалу в повній мірі не дослідив вказаних обставин, та дійшов необґрунтованого висновку про передачу справи на розгляд до Івано-Франківського міського суду.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Станіславська» задовольнити.

Ухвалу Богородчанського районного суду від 10 грудня 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до Богородчанського районного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 січня 2019 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

Пнівчук О.В.