Провадження №2/331/2053/2019
Справа №331/5013/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Гнатик Г.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області, Смирновської сільської ради про визнання частково незаконним та скасування наказу від 26.02.2018 року №8-264/15-18-СГ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про скасування рішення про державну реєстрацію прав, про скасування запису в поземельній книзі щодо реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області, Смирновської сільської ради про визнання частково незаконним та скасування наказу від 26.02.2018 року №8-264/15-18-СГ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про скасування рішення про державну реєстрацію прав, про скасування запису в поземельній книзі щодо реєстрації земельної ділянки.

Суддя, дослідивши матеріали позовної заяви, приходить до наступних висновків.

За загальними правилами підсудності справ позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ЦПК України).

Статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті встановлено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Згідно з роз`ясненнями наданими в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша ст..114ЦПК в редакції до 15.12.2017 року). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно», а тому правило розповсюджується і на позови щодо будь яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Позивач звертається з зазначеним позовом з метою захисту його права на спадщину, що відкрилась після смерті матері позивача.

З позовної заяви вбачається, що спір виник з приводу нерухомого майна, а саме земельної ділянки яка належала матері позивача та знаходиться на території Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області.

Таким чином, виходячи з місцезнаходження нерухомого майна, за правилами виключної підсудності даний спір не підсудний Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги спірні правовідносини, які виникли між сторонами, оскільки нерухоме майно, відповідно до адміністративно-теріального поділу Запорізької області знаходиться на території Більмацького району Запорізької області, тому даний спір повинен розглядатися районним судом за місцезнаходженням нерухомого майна, тобто Куйбишевським районним судом Запорізької області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що матеріали справи №331/5013/19, слід направити за підсудністю до Куйбишевського районного суду Запорізької області.

Керуючись ст.ст. 30, 31 ЦПК України,суд -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи №331/5013/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області, Смирновської сільської ради про визнання частково незаконним та скасування наказу від 26.02.2018 року №8-264/15-18-СГ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування запису в поземельній книзі щодо реєстрації земельної ділянки - направити за підсудністю до Куйбишевського районного суду Запорізької області.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.В. Гнатик