Постанова

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 641/8964/16-ц

провадження № 61-17443св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_4,

відповідач - Харківська міська рада, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», третя особа - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуХарківської міської ради на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2018 року у складі судді Карімова Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішень судів.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано ОСОБА_4 наймачем житлового приміщення: квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано Департамент житлового господарства Харківської міської ради укласти із ОСОБА_4 договір найму житлового приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Харківська міська рада подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання Харківської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2017 року. Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги, а саме для подання належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження підтвердженою доказами.

Апеляційний суд, залишаючи скаргу без руху, виходив із того, що представник Харківської міської ради не був присутнім при проголошенні вступної та резолютивної частин рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2017 року, копію повного тексту вказаного рішення отримано 22 вересня 2017 року, у зв'язку із чим строк на апеляційне оскарження рішення сплив 02 жовтня 2017 року, проте апеляційну скаргу подано лише 01 грудня 2017 року.

На виконання вимог ухвали, Харківська міська рада подала до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому вказує на те, що після отримання повного тексту судового рішення та сплати судового збору, підготовлено апеляційну скаргу, що потребувало деякого часу.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Харківської міської радина рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2017 року.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд апеляційної інстанції виходив із відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки Харківська міська рада не скористалася наданим їй правом та подала до суду повторну заяву про поновлення строку із тих самих підстав, які вже були розглянуті судом та визнані неповажними.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги.

У квітні 2018 року Харківська міська радаподала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2018 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права. Вказує на те, що правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати. Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим необхідно розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Рух справи у суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п'яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Позиція Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм процесуального права.

Нормативно-правове обґрунтування.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення).

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03).

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/39 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

За положеннями частини другої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення, у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

За частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд виходив із того, що Харківська міська рада отримала копію рішення 22 вересня 2017 року, проте апеляційна скарга подана лише 01 грудня 2017 року.

Отже, пропущений строк на апеляційне оскарження становить 60 днів.

При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що Харківська міська рада на виконання вимог ухвали апеляційного суду про визнання неповажними вказаних нею в апеляційні скарзі причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не вказала на інші підстави для поновлення такого строку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Отже, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що апеляційна скарга Харківської міської радиподана з пропуском строку на апеляційне оскарження, при цьому суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки рішення суду отримане заявником 22 вересня 2017 року, а наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не пов'язані з об'єктивними, істотними перешкодами для своєчасної реалізації права на апеляційне оскарження, а тому суд обґрунтовано визнав такі причини неповажними. Суд апеляційної інстанції надав належну оцінку доводам заявника про зазначені причини пропуску строку і зробив правильний висновок про їх неповажність, оскільки десятиденний строк, що передбачений законом на подання апеляційної скарги на рішення суду, має дисциплінувати учасників процесу у розумінні реалізації своїх процесуальних прав та обов'язків. Суди користуючись своїми дискреційними повноваженнями при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження в будь-якому випадку повинні обґрунтувати підстави за яких вони поновлюють такий строк. Безпідставне та необґрунтоване поновлення строку на апеляційне оскарження є порушенням прав інших учасників справи та порушенням одного із фундаментальних принципів res judicata, - принципу остаточності рішення.

Всі доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника із рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2017 року, а тому не мають жодного значення при перевірці рішення суду про відмову у відкриті апеляційного провадження.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою у зв'язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківської міської радизалишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

В.О. Кузнєцов

С.О. Погрібний