МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/324/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Колесник Т.В., за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Гречка І.О.,

заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту сімейних відносин, заінтересовані особи: Одеська міська рада, ОСОБА_2 ,

встановив:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, уточненою у подальшому, про встановлення факту сімейних відносин, заінтересована особа: ОСОБА_2 , в обґрунтування якої зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , з якою вона з 1996 року проживала однією сім`єю та вела спільне господарство.

Вказувала, що в 1996 році за згодою ОСОБА_3 , вона разом зі своїм сином ОСОБА_2 , 1994 року народження, вселилися та стали проживати в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1994 року. З цього ж часу і по день смерті ОСОБА_3 вона допомагала та доглядала за нею, готувала їжу, прала, прибирала, купувала продукти та ліки, сплачувала комунальні послуги, оскільки померла хворіла, була інвалідом 2-ї групи та одинокою людиною, так як всі члени її сім`ї померли.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартирі АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1994 року.

Зазначала, що оскільки у ОСОБА_3 рідних не було, то після її смерті вона є єдиною спадкоємицею по закону четвертої черги, так як постійно проживала з померлою однією сім`єю більше п`яти років.

Сверджувала, що спадщину після смерті ОСОБА_3 вона прийняла, оскільки на день відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала з померлою в квартирі АДРЕСА_1 .

Вказувала, що вона, як спадкоємець четвертої черги за законом, після смерті ОСОБА_3 звернулась до державного нотаріуса Малиновської державної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з тим, що їй необхідно підтвердити факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та запропоновано звернутися до суду.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її постійного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме в період з 1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця та її представник, діючий за ордером від 11 червня 2019 року, в судовому засіданні підтримали заяву про встановлення факту проживання з померлою однією сім`єю та просили суд її задовольнити (а.с. 29).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання з померлою однією сім`єю та просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Одеської міської ради в судове засіданні не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст.128 ЦПК України (а.с. 97).

Ухвалою суду від 08 серпня 2019 року було відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання (а.с. 31-33).

Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року до участі у даній справі в якості заінтересованої особи було залучено Одеську міську раду (а.с. 44-45).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи та показання свідків, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява про встановлення факту проживання з померлою однією сім`єю підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою восьмою Сімейного кодексу України.

Встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1994 року належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 12).

ОСОБА_3 була інвалідом 2-ї групи безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК від 16 березня 1994 року (а.с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який 06 вересня 1989 року був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 7).

В період шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с. 65, 66).

Встановлено, що ОСОБА_1 в 1996 році за згодою ОСОБА_3 вселилася разом з малолітнім сином ОСОБА_2 , 1994 року народження, в квартиру АДРЕСА_1 , в якій стали проживати разом з ОСОБА_3 однією сім`єю та вести спільне господарство.

В жовтні 2004 року ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_3 зареєструвалися в зазначеній квартирі, що підтверджується довідками про склад сім`ї та реєстрації від 09 червня 2006 року та від 24 червня 2019 року та штампами у паспортах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 4, 16, 23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що поховання ОСОБА_3 було здійснено ОСОБА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи договорами-замовленнями (а.с. 18-22).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1994 року (а.с. 12).

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом з померлою однією сім`єю та доглядала за нею більше п`яти років.

Інших спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 ні за законом, ні за заповітом немає.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як спадкоємець четвертої черги за законом, звернулась до державного нотаріуса Малиновської державної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом їй було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не надала рішення суду, яким підтверджується факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем та запропоновано звернутися до суду (а.с. 24).

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК.

Так за змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згiдно ст.1259 ЦПК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у свою чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

З роз`яснень листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК (п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі, проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

Судом встановлно, що ОСОБА_1 на час вселення та проживання в спірній квартирі в зареєстрованому шлюбі не перебувала.

Відповідно до висновку Верховного суду, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі №336/3968/16-ц, факт постійного проживання разом із спадкодавцем може підтверджуватися відміткою у паспорті спадкоємця про місце реєстрації особи, що в силу положень статті 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття.

Факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , допитаних в судовому засіданні під присягою, які пояснили суду, що заявницю ОСОБА_1 знають з 1996 року, вона разом з малолітнім сином ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_3 вселилася та стала проживати з нею однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 . Вказували, що з цього часу вони постійно проживали разом, ОСОБА_1 допомагала та доглядала за ОСОБА_3 , а остання доглядала за сином ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який виріс у них на очах. Стверджували, що оскільки померла хворіла, то ОСОБА_1 готувала їжу, прала, прибирала, тощо. За спільні кошти ОСОБА_1 купувала продукти та ліки, сплачувала комунальні послуги. ОСОБА_3 вважала ОСОБА_1 своєю донькою, а ОСОБА_2 онуком. Вони жили як сім`я.

Таким чином, суд вважає встановленим факт того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, разом вели спільне господарство, остання доглядала за ОСОБА_3 , займалася побутовими справами сім`ї та надавала їй іншу допомогу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю у період з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовий збір по справі складає 768,40 грн., які повністю сплачено ОСОБА_1 при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1258, 1262, 1264, 1268, 1269, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту сімейних відносин, заінтересовані особи: Одеська міська рада, ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , 1940 року народження, понад п`яти років до часу відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 , що належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1994 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2019 року.

Суддя: О.М. Сегеда