Дата документу 03.09.2019 Справа № 323/1629/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №323/1629/17 Головуючий у 1 інстанції: Смокович М.В.
Провадження № 22-ц/807/2127/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс ЛТД» на заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс ЛТД» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Люкс ЛТД» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до розпорядження МВС України від 02.12.2010 року № 1115 «Про організацію підвищення кваліфікації та спеціалізації працівників органів внутрішніх справ України у 2011 році» та плану - рознарядки МВС України на 2011 рік з 06 по 11 червня 2011 року в ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка він проходив курси підвищення кваліфікації старших оперуповноважених в особливо важливих справах, старших оперуповноважених, оперуповноважених відділів, секторів розкриття злочинів проти особи У(В)КР ГУМВС, УМВС.

10 червня 2011 року близько 17-00 години на автобусній зупинці по вул. Артема у м. Луганську при затриманні автомобіля «КамАЗ», державний номер НОМЕР_1 , який скоїв наїзд на пішохода, він впав з підставки для ніг зазначеного автомобіля та під часу руху автомобіля отримав травми обох ніг від коліс транспортного засобу.

В лікарні йому встановлений діагноз: «Открытый 1А тип по ОСОБА_2 - ОСОБА_3 оскольчатый перелом диафиза обеих костей левой голени в с/3 со смещением отломков. Закрытый внутрисуставный перелом медиальной лодыжки без смещения отломков. Закрытый перелом головки лучевой кости левого предплечья. Гематомы и ссадины туловища и конечностей».

З 11.06.2011 року по 06.07.2011 року він знаходився на лікуванні в Донецькому обласному травматологічному центрі а після виписки проходив курс лікування амбулаторно до 08.01.2012 року.

За фактом завдання йому тілесних ушкоджень в 2015 році було порушено кримінальне провадження № 0001100 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно з матеріалами кримінального провадження автомобілем на момент спричинення йому тілесних ушкоджень керував водій ОСОБА_4 , автомобіль належить ТОВ «Люкс ЛТД».

В результаті незаконних дій ОСОБА_4 йому була спричинена матеріальна шкода, оскільки він був вимушений купувати ліки на лікування та наймати сторонніх осіб для догляду за ним, так як він не міг самостійно пересуватися, а перші місяці взагалі вставати з ліжка.

Також йому було спричинено моральну шкоду, яка пролягає в тому, що в результаті незаконних дій водія ОСОБА_4 , він зазнав сильних фізичних страждань та був вимушено прикутий до ліжка протягом півроку, після одужання він отримав інвалідність 2 групи, був звільнений з роботи у зв`язку з неможливістю виконувати свої функціональні обов`язки, що повністю змінило його життя.

Посилаючись на положення ст.ст.23,1166,1172 ЦК України, просив стягнути з ТОВ «Люкс ЛТД» на його користь матеріальну шкоду в сумі 105 000 грн., моральну шкоду в сумі 1 000 000 грн.

Заочним рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 червня 2018 року з виправленою опискою ухвалою від 12 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Люкс ЛТД» на користь ОСОБА_1 завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 105 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 75 000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Люкс ЛТД» судовий збір в дохід держави в сумі 1800 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 червня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 заяву ТОВ «Люкс ЛТД» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ТОВ «Люкс ЛТД» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на відсутність доказів притягнення водія ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, наявність постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 23 червня 2011 року за фактом отримання ОСОБА_1 травм через відсутність події злочину за ознаками ст. 286 КК України на підставі ст. 6 п.1 КПК України недоведеність розміру заподіяної шкоди, а також не отримання повідомлень у судове засідання, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову а також не отримання повідомлень про час та місце судових засідань, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

За приписами ч.ч. 1, 4 ст. 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Згідно з п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками - повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Частинами 1, 2 статті 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

З аналізу даної норми слідує, що доказом належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду є розписка про одержання судової повістки.

Відповідно до статті 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво), та здійснення управління і обліку.

Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що відповідач, місцезнаходження якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Даних про виклик ТОВ «Люкс ЛТД» до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України матеріали справи не містять.

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Зважаючи на те, що відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу не повідомленням його про час і місце розгляду справи, вказана обставина у відповідності до ст. 376 ч.3 п.3 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, звертаючись до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка заподіяна злочинними діями водія автомобіля «КамАЗ», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , відносно якого порушено кримінальну справу, позивач посилався на положення ст. 1172 ЦК України та просив зазначену шкоду стягнути з власника транспортного засобу - ТОВ «Люкс ЛТД».

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Люкс ЛТД» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, cуд першої інстанції, виходив із доведеності позовних вимог, а саме завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки автомобілем «КамАЗ», державний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Люкс ЛТД» та яким керував водій ОСОБА_4 .

При цьому, висновок суду про те, що відповідача не довів відсутність винних дій водія ОСОБА_4 в заподіянні позивачу матеріальної та моральної шкоди джерелом підвищеної небезпеки автомобілем «КамАЗ», державний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Люкс ЛТД», є неспроможним та не ґрунтується на вимогах закону з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За приписами частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

За загальними правилом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду".

За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.

Виходячи із наведених норм права та змісту позовної заяви ОСОБА_5 шкода, завдана внаслідок порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою у ТОВ «Люкс ЛТД», особою, яка зобов`язана їх дотримуватись, а саме: водієм автомобіля «КамАЗ», державний номер НОМЕР_1 , який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю -ТОВ «Люкс ЛТД», відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на зазначеному вище підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримуватись, тобто водієм ОСОБА_4 , що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

За приписами частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Цих вимог закону при розгляді даного провадження місцевим судом було дотримано.

За приписами статей 2, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Матеріали справи не містять та позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що тяжкі тілесні ушкодження були заподіяні позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10 червня 2011 року у м. Луганську джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем «КамАЗ», державний номер НОМЕР_1 в результаті незаконних дій водія автомобіля ОСОБА_4

Ксерокопії протоколів: прийняття заяви ОСОБА_1 від 15.06.2015 року про вчинення кримінального правопорушення від 15.06.2015 року (т.1, а.с.29-31), допиту потерпілого від 20.07.2015 року (т.1, а.с.32-34), а також свідків (т.1, а.с.35-42), не є належними та допустимими доказами зазначених обставин в розумінні положень ст.77-78 ЦПК України.

Суд першої інстанції, пославшись на висновок експерта № 57 від 22.07.2015 року, в якому останній зазначив про те, характер отриманих тілесних ушкоджень виключає можливість їх отримання при падінні з висоти власного зросту, не надав оцінку змісту Виписного епікризу хворого ОСОБА_5 №5366, виданого Луганською міською багатопрофільною лікарнею №2 11 червня 2011 року, Діагноз: Політравма.Закритий перелом обох кісток лівої голені в с/з зі зміщенням, Закритий перелом дистального метаепіфізу правої великогомілкової кістки без зміщення. П/кожна гематома тилу правої стопи. Алкогольне сп`яніння. Зі слів хворого травму отримав при падінні зі сходів. Поступив в ургентному порядку. Діагноз: Алкогольне сп`яніння (т.1, а.с.87).

При цьому, відповідно до Постанови Інспектора відділення оформлення матеріалів ДТП та дізнання відділу ДАЇ з обслуговування районів м. Луганська УДАЇ УМВС України в Луганській області ст. лейтенанта міліції ОСОБА_6 М. ОСОБА_7 . про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.06.2011 року, затвердженої начальником відділення майором міліції ОСОБА_8 , копію якої відповідачем долучено до апеляційної скарги, оригінал наданий в суді апеляційної інстанції (т.2, а.с.48-49), у порушенні кримінальної справи за ознаками ст.286 КК України відмовлено на підставі ст.6 п.1 КПК України через відсутність події злочину.

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що в ході з`ясування обставин події, було встановлено, що 10.06.2011 року приблизно о 21 год. ОСОБА_1 знаходячись у м. Луганську в с. Ювілейне, під час руху по сходах в будинку, номер якого не бажає вказувати, впав зі сходів, отримавши при цьому травми. При огляді в трампунті 2-ої міської багатопрофільної лікарні м. Луганську знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження судово-медичного обстеження відмовився.

Будь-якого іншого остаточного процесуального рішення в кримінальній справі матеріали справи не містять та позивачем не надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанцій.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , простягнення матеріальної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а саме витрачених на придбання ліків та здійснення стороннього догляду, а також моральної шкоди, суд першої інстанції не звернув уваги на таке.

За приписами ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Копії медичних документів, наданих позивачем, не містять висновків щодо необхідності стороннього догляду ОСОБА_1

В матеріалах справи відсутні докази про склад сім`ї позивача, відомості про осіб, які зареєстровані за місцем його проживання, Акти виконаних за договором про надання послуг по догляду за хворим робіт від 06 липня 2011року.

Враховуючи, що на підтвердження обставин, на які позивач посилався в позовній заяві, не надано належних доказів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс ЛТД» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції згідно з вимогами ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс ЛТД» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Постанова Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2018 року, яку прийнято за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 червня 2018 року залишено без змін, також підлягає скасуванню згідно з ч.ч.1, 3 ст.370 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс ЛТД» задовольнити.

Заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06 червня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 07 грудня 2018 року, у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс ЛТД» про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді: