КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1960/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/24024/17

24 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації Єрко Наталії Петрівни на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Лазаренко В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

07 листопада 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона з 07 травня 2009 року перебувала на квартирному обліку у Подільській районній у місті Києві державній адміністрації, проте, з невідомих їй причин, її було знято з квартирного обліку, про що її не було повідомлено. У зв'язку із відсутністю у неї будь-якого житла для проживання, а також через відсутність у неї права власності на будь-яке нерухоме майно, 24 вересня 2016 року вона звернулася до Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про зарахування її на соціальний квартирний облік. За результатами розгляду вказаної заяви Соломянською районною в місті Києві державною адміністрацією листом від 03 листопада 2016 року № 108-17489 їй відмовлено у взятті на квартирний облік, оскільки її середньомісячний сукупний дохід за 2015 рік складає 10 341,91 грн. при нормі 1 399,00 грн., строк реєстрації в м. Києві у неї менше п'яти років.

Вказувала на те, що з 01 січня 2010 року, згідно договору оперативної оренди майна № 9/10 від 17 березня 2010 року, вона проживала у АДРЕСА_1. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04 квітня 2013 року встановлено, що вона постійно проживала у місті Києві за вказаною адресою по вересень 2011 року. Також у вказаному рішенні зазначено, що на момент звернення до суду та на момент ухвалення рішення у справі вона була зареєстрована у АДРЕСА_2 по 2015 рік включно. Після зняття з реєстрації за вказаним місцем проживання вона була позбавлена будь-якого житла для проживання і звернулася до філії Центру обліку бездомних громадян Київської міської державної адміністрації за адресою: АДРЕСА_3, де і була тимчасово зареєстрована.

Вважала, що відмова у взятті її на соціальний квартирний облік є необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, у зв'язку з чим звернулася з позовом до суду.

Посилаючись на наведене, просила суд визнати протиправними дії Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови у прийнятті її на соціальний квартирний облік; зобов'язати Соломянську районну в місті Києві державну адміністрацію повторно розглянути її заяву щодо прийняття її на соціальний квартирний облік.

РішеннямСолом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано Соломянську районну в м. Києві державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо взяття її на соціальний квартирний облік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації Єрко Наталія Петрівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду є необґрунтованим та прийняте без повного та всебічного з'ясування обставин справи та без належної правової оцінки зібраних доказів, а також з порушенням норм матеріального права. Зазначала, що при здійсненні соціального квартирного обліку державна адміністрація керується законними та підзаконними нормативно-правовими актами, що регулюють дані відносини, зокрема, Законом України «Про житловий фонд соціального призначення», Порядком взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 682 «Про деякі питання реалізації Закону України «Про житловий фонд соціального призначення». Відповідно до п. 6 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, громадянину може бути відмовлено у взятті на облік у разі подання документів: у неповному обсязі відповідно до пункту 2 цього Порядку; які містять виправлення; що не підтверджують можливість визнання у встановленому порядку громадянина таким, що потребує надання соціального житла; які містять недостовірні відомості, що встановлено відповідним органом місцевого самоврядування.

Вказувала на те що, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не урахував, що згідно довідки Державної податкової інспекції у Соломянському районі Головного управління ДФС у м. Києві позивачці у 2015 року було нараховано дохід 35 761,00 грн., заробітна плата позивачки у 2015 році становила 88 341,96 грн. Таким чином дохід позивачки за 2015 рік становить суму 124 102,96 грн., щомісячна сума доходу становить 10 341,91 грн., що значно перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого законодавством, який повинен бути менший від 1 399,00 грн.

Також зазначала, що висновок суду першої інстанції про те, що визначені Законом три підстави, які дають право взяття громадянина на соціальний квартирний облік є самостійними, кожна з яких є окремою підставою для взяття особи на квартирний облік є помилковим, оскільки законодавством визначені складові (на час звернення позивача до суду їх було дві), які є єдиним цілим і які є підставою для зарахування громадянина на соціальний квартирний облік. Таким чином, право на зарахування на соціальний квартирний облік та отримання соціального житла має конкретна категорія громадян.

В судове засідання представник Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації та позивачка ОСОБА_4 не з"явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, причин своєї неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки Відділу обліку та розподілу житлової площі Подільської районної у м. Києві державної адміністрації № 614 від 12 травня 2009 року, ОСОБА_4 перебуває на квартирному обліку з 07 травня 2009 року у складі сім'ї з 1 особи. Порядок забезпечення житлом: загальна черга.

Як вбачається з договору № 96 від 17 березня 2010 року оперативної оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, укладеного між Комунальним підприємством «Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв» в особі генерального директора ОСОБА_7, та громадянкою України ОСОБА_4, останній надано в оренду нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 для проживання.

Згідно довідки Центру обліку бездомних громадян Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 липня 2016 року № 123, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває на обліку та має реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_3 Центр обліку бездомних громадян з 14 червня 2016 року.

З довідки Територіального сервісного центру 8041 Регіонального сервісного центру в місті Києві МВС України від 08.09.2016 року № ВН-338 вбачається, що згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС станом на 08.09.2016 року за громадянкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 транспортні засоби не зареєстровані.

Відповідно до довідки Державної податкової інспекції у Соломянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 12.09.2016 № 5409/Л/26-58-08-02-09 ОСОБА_4 за період з 01.01.2015 року по 30.12.2015 року отримала дохід 35 761,00 грн.

Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 19.09.2016 року № Д-779/0-790/6-16, документи, що посвідчують право власності/користування земельними ділянками на території м. Києва за гр. ОСОБА_4 у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у місті Києві не реєструвались. Станом на теперішній час відомості про реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та рішення щодо передачі її у власність чи користування в Головному управління Держгеокадастру у м. Києві за вищезазначеною фізичною особою відсутні.

Згідно довідки Відділу Сприяння Торгівлі та Інвестиціям Посольства Республіки Польща у Києві, ОСОБА_4 протягом 12 місяців 2015 року виплачено заробітну плату у розмірі 88 341,96 грн.

24 вересня 2016 року позивачка звернулася до Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про зарахування її на соціальний квартирний облік.

Розпорядженням Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації № 818 від 02 листопада 2016 року ОСОБА_4 в прийнятті її на соціальний квартирний облік відмовлено на підставі п.п. 3 п. 6 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього та п. 2 Порядку врахування вартості майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім"ї.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, зобов'язуючи Соломянську районну в м. Києві державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо взяття її на соціальний квартирний облік, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачкою документи відповідали вимогам, встановленим п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, докази надані позивачкою в обґрунтування позову є належними та відповідають предмету доказування, в свою чергу будь-яких доказів, які б спростували надані позивачкою докази, відповідач суду не надав.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація при здійсненні соціального квартирного обліку керується законними та підзаконними нормативно-правовими актами, що регулюють дані правовідносини, зокрема, Законом України «Про житловий фонд соціального призначення», Порядком взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 682 «Про деякі питання реалізації Закону України «Про житловий фонд соціального призначення».

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» соціальне житло надається органами місцевого самоврядування.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» визначено, що органи місцевого самоврядування відповідно до закону ведуть облік громадян, які мають право на отримання квартир, садибних (одноквартирних) жилих будинків із житлового фонду соціального призначення, приймають рішення про надання цим громадянам соціального житла на підставах і в порядку, визначених законом.

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 10 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення»( в редакції на час вчинення оскаржуваних дій), правом взяття на соціальний квартирний облік користуються громадяни України: а) для яких таке житло є єдиним місцем проживання або які мають право на поліпшення житлових умов відповідно до закону; б)середньомісячний сукупний дохід яких за попередній рік з розрахунку на одну особу в сумі менший від величини опосередкованої вартості найму житла в даному населеному пункті та прожиткового мінімуму, встановленого законодавством.

При визначенні середньомісячного сукупного доходу враховується вартість майна, що знаходиться у власності громадянина та членів його сім'ї на момент взяття на соціальний квартирний облік.

Порядок врахування вартості майна, що знаходиться у власності

громадянина та членів його сім'ї, та порядок визначення величини опосередкованої вартості найму житла в населеному пункті затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правом взяття на соціальний квартирний облік також користуються мешканці тимчасових притулків для дорослих, громадяни, які мають право на соціальний захист у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Перебування громадянина на соціальному квартирному обліку не є підставою для відмови йому у взятті на квартирний облік або зняття з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, чи обліку осіб, які мають право на отримання житла (пільгових кредитів на будівництво і придбання житла) за державними житловими програмами для окремих категорій громадян, визначених законодавством.

Порядок взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього затверджується Кабінетом Міністрів України.

Надання громадянам житла з житлового фонду соціального призначення здійснюється за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування. Таке рішення є підставою для укладення відповідного договору найму соціального житла.

Договір найму соціального житла діє до моменту виникнення обставин, за яких наймач соціального житла втрачає право на користування таким житлом.

Статтею 13 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» визначено порядок взяття громадян на соціальний квартирний облік.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст.13 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення», взяття громадян на соціальний квартирний облік здійснюється за рішенням органу місцевого самоврядування на підставі їх письмової заяви.

Взяття громадян на соціальний квартирний облік може здійснюватися за заявою осіб, уповноважених ними на основі письмової довіреності, завіреної в установленому законом порядку.До заяви про взяття на соціальний квартирний облік додаються документи, які підтверджують обґрунтованість визнання у встановленому порядку громадянина малозабезпеченим та таким, що потребує надання соціального житла. Вичерпний перелік таких документів встановлюється органом місцевого самоврядування, який здійснює взяття на соціальний квартирний облік.

Пунктом 6 Порядку взяття громадянина на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього громадянинові може бути відмовлено у взятті на облік у разі подання документів: у неповному обсязі відповідно до пункту 2 цього Порядку; які містять виправлення; що не підтверджують можливість визнання у встановленому порядку громадянина таким, що потребує надання соціального житла;які містять недостовірні відомості, що встановлено відповідним органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» рішення про взяття на соціальний квартирний облік або про відмову у взятті на такий облік приймається органом місцевого самоврядування, що здійснює взяття на облік, за результатами розгляду заяви та інших представлених відповідно до частини третьої цієї статті документів не пізніше тридцяти робочих днів від дня подання зазначених документів у даний орган.

Відмова у взятті громадян на соціальний квартирний облік може бути оскаржена в судовому порядку. ( абзац 3 ч. 7 ст. 13 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення», п. 7 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 682).

Згідно довідки Державної податкової інспекції у Соломянському районі Головного управління ДФС у м. Києві у 2015 року позивачка отримала дохід 35 761,00 грн., заробітна плата позивачки у 2015 році становила 88 341,96 грн. Таким чином дохід позивачки за 2015 рік становить суму 124 102,96 грн., щомісячна сума доходу становить 10 341,91 грн., що значно перевищує розмір прожиткового мінімуму ( 1399,00 грн.), встановлений Законом України " Про Державний бюджет України" на час розгляду її заяви.

Аналізуючи вищезазначені норми матеріального права та досліджені докази, колегія суддів вважає, що дії Солом"янської районної в м.Києві державної адміністрації щодо відмови у прийнятті на соціальний квартирний облік ОСОБА_4 відповідали вимогам Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» та Порядку взяття громадянина на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, так як середньомісячний сукупний дохід ОСОБА_10 за попередній 2015 рік з розрахунку на одну особу в сумі більший від величини опосередкованої вартості найму житла в даному населеному пункті та прожиткового мінімуму, встановленого законодавством.

Задовольняючи позов, зобов"язуючи Соломянську районну в м. Києві державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо взяття її на соціальний квартирний облік, суд першої інстанції вказаних вимог закону та досліджених доказів не врахував, своїх висновків не обгрунтував та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому колегія суддів погоджується з доводи апеляційної скарги про необгрунтованість висновків суду першої інстанції та про неправильне застосування судом норм матеріального права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13.

Звертаючись до суду з позовом до Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті її на соціальний квартирний облік та зобов'язати відповідача повторно розглянути її заяву щодо прийняття її на соціальний квартирний облік, посилаючись на те, що відмова у прийнятті її на квартирний облік є необґрунтованою.

Проте, відповідачем не просто вчинялись дії, які вона вважає протиправними, а відповідно до вимог Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» було прийнято розпорядженням Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації № 818 від 02 листопада 2016 року, яким ОСОБА_4 в прийнятті її на соціальний квартирний облік було відмовлено. Вказане розпорядження позивачкою не оскаржене.

Суд першої інстанції належним чином не встановив дійсні обставини справи, надані сторонами докази та вище зазначені вимоги матеріального та процесуального права та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, а тому доводи апеляційної скарги про неправильність та невідповідність встановленим обставинам справи та вимогам закону висновків суду першої інстанції є обгрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дав невірну правову оцінку доводам позиваки, наданим нею доказам та змісту її позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації Єрко Наталії Петрівни є обґрунтованими, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії .

Керуючись ст.ст. 19 55, 124 Конституції України , ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 9, 10, 13 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення», п. п. 6, 7 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 682, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст.4,13, 263, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації Єрко Наталії Петрівни задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Судупротягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 січня 2019 року.

Головуючий: Судді: