Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2019 Справа №607/16486/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу № 607/16486/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_4 У ньому просить стягувати з останнього аліменти в розмірі половини усіх його заробітків на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6. В обґрунтування цих вимог зазначає, що відповідач неналежно виконує свій обовязок з утримання дітей. Їй з відповідачем не вдається досягти домовленості щодо прийнятного для неї механізму участі батька у фінансовому забезпеченні синів, а тому з нього слід стягувати аліменти.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2вказані вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив (а.с. 82-84).

Відповідач у судове засідання не зявився, забезпечивши явку свого представника адвоката ОСОБА_3 котрий проти задоволення позову заперечив частково з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с. 46-49), де зазначено, що ОСОБА_4 своїми батьківськими обовязками не нехтує. Систематично надає позивачу кошти на утримання дітей. Окрім цього він цікавиться їх життям, купує необхідні речі, проводить з ними дозвілля, оплачує відпочинок та лікування. Для того аби він міг і надалі вчиняти вказані дії, а також допомагати своїй матері, вважає за необхідне сплачувати аліментів у розмірі 1/3 усіх видів його заробітків.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що хоча відповідач і надає кошти на утримання дітей, однак цього недостатньо. Їй постійно доводиться витрачати кошти на відпочинок, лікування, подарунки, шкільне приладдя, харчування. Щодо матері відповідача, то ОСОБА_1 вказує на те, що вона останні десять років перебуває у Республіці Італія і приїжджає в Україну лише на 2-3 тижні в рік. Під час останнього візиту, вона придбала земельну ділянку в Карпатах.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке:

29 серпня 2004 року у сторін народився син ОСОБА_7, а 23 квітня 2010 року ОСОБА_8.

Шлюб між позивачем та відповідачем, котрий був зареєстрований 21 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ратнівського районного управління юстиції Волинської області розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2017 року, ухваленим у цивільній справі № 607/10814/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу (а.с. 24-25).

Після розірвання шлюбу діти проживають з матір'ю.

Усі вказані вище факт доказуванню не підлягають в силу частини 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), оскільки визнані сторонами та сумнівів щодо їх достовірності або добровільності визнання у суду не виникає.

Відповідно до частини 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. (частина 2 ст. 181 СК України)

Однак такої домовленості між сторонами не досягнуто, тому слід врегулювати ці відносини рішенням суду та стягувати з відповідача аліменти на утримання синів.

Відповідно до частити 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина 2 ст. 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 2 ст. 183 ЦПК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно вимог частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову <…>.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до статті 182 СК України суд врахував наступні обставини.

Відповідно до Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, у період з 01 січня 30 червня 2019 року, становить 2'027 грн.

Згідно з довідкою про доходи від 02 жовтня 2018 року, позивач працює за основним місцем роботи, на посаді менеджера з персоналу у ТОВ «Панорама» і її загальна сума доходів за квітень-вересень 2018 року становила 22'191,49 грн. (а.с. 37)

З поданих позивачем товарних та фіскальних чеків (а.с. 85-99) позивач купувала шкільне приладдя, продукти харчування, оплачувала послуги школи-садочка .

Відповідач працює в Управлінні Держаної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області на посаді начальника Теребовлянського районного відділу і загальна сума його доходу за період травень-жовтень 2018 року склала 114'134,46 грн.

Як убачається з поданої позивачем декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, у звітному періоді в його власності перебувало: квартира у м. Тернополі, загальною площею 30,4 м2; гараж; девять земельних ділянок, однак з яких розміщена та території села Чернилів-Руський, Тернопільського району Тернопільської області, а решта на території села Вишнівчик, Перемишлянського району Львівської області; легковий автомобіль «Рено Сценік», 2011 року випуску. Також ОСОБА_4 отримав дохід від відчуження рухомого майна на суму 270'000 грн. Має відкритий рахунок щодо недержавного пенсійного страхування та двічі отримав кредит.

ОСОБА_9 є матірю відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії СГ № 426588 від 30 березня 1993 року, виданого Золочівським районним відділом ЗАГСу у Львівській області та свідоцтвом про зміну імені серії І-ИД № 008609 від 30 липня 2013 року, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

Розмір пенсії ОСОБА_9 у період з липня по жовтень 2018 року склав 5'693,71 грн.

Оцінивши усі вказані обставини в комплексі, взявши до уваги потреби дітей, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 (третини) всіх видів його доходів, щомісячно починаючи з моменту подачі позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів з відповідача саме у розмірі третини його заробітку, а не половини як просить позивач, в основному прийнято судом після системного аналізу ставлення ОСОБА_10 до виконання свої батьківських обовязків. В результаті цього суд вважає за необхідне зазначити таке:

з поданих ОСОБА_4 фотоматеріалів вбачається, що він проводить дозвілля з своїми синами, відпочиває разом з ними, святкує різноманітні події (а.с. 51-66).

Також відповідач купував для сина ОСОБА_6 мобільний телефон, що стверджується паспортом споживчого кредиту 0-6-24 Е (а.с. 50) та «гіроскутер», чого позивач не заперечує.

Окрім цього, як вбачається з виписки по картковому рахунку відповідача (а.с. 68-69), з січня до вересня 2018 року він переказав на картку позивача грошові кошти на загальну суму 53'612,83 грн.

Також сторонами визнано, а тому доказуванню не підлягає той факт, що відповідач надавав кошти на відпочинок дітей з матірю у літню пору.

Усі вказані дії, або як мінімум, більша їх частина, відповідачем були здійснені до предявлення позову про стягнення аліментів, а тому очевидним є той факт, що вони носили добровільний характер, і свідчать про усвідомлення ОСОБА_4 свого обовязку з фінансового забезпечення дітей та його виконання. Це характеризує відповідача як батька, котрий усвідомлює відповідальність за своїх синів.

У випадку ж якщо відповідач припинить допомагати дітям добровільно, позивач завжди вправі право звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Також суд звертає увагу позивача на те, що у випадку, якщо утримання дітей потребує додаткових витрат, котрі понесені, або які вона планує понести, у неї наявне право вимагати у відповідача брати участь в них, відповідно до частини 1 ст. 185 СК України.

Суд вважає, що у випадку стягнення з відповідача аліментів у розмірі половини його заробітку зменшиться його можливість допомагати дітям добровільно Це, у свою чергу, може негативно вплинути на їх відносини та зв'язок з батьком, що є неприпустимим.

Також суд приділив увагу і значній кількості нерухомості, що перебуває у власності відповідача. Однак у цьому контексті слід зазначити, що як вбачається з тієї ж декларації, це майно не приносить відповідачу жодних прибутків.

Суд не бере до уваги доводів позивача про те, що допомозі відповідача почасту передує довгий процес вмовлянь, оскільки їм не надано доказів, а тому вони є недоведеними, всупереч частині 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України.

З аналогічних міркувань суд відкидає посилання відповідача на те, що він фінансово допомагає своїй матері.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей, за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89, 141, 142, 264, 265, 268, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів аліментів на дітей задоволити частково .

Стягувати із ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на неповнолітніх дітей : ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/3 (третини) всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо кожного із синів, щомісячно, починаючи з 22 серпня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 704 ,80 гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 28 січня 2019 року.

Реквізити сторін:

-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Головуючий суддяОСОБА_11