У Х В А Л А

Іменем України

08 січня 2019 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором №б/н від 27.08.2013 року в розмірі 58553,63 грн, з яких: тіло кредиту в розмірі 3653,99грн, нараховано відсотків за користування кредитом в розмірі 885,56 грн, нараховано пені в розмірі 50749,62грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн, штраф (процентна складова) в розмірі 2764,46грн.

Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 22.12.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

На час розгляду справи було установлено, що ухвалою Верховного Суду у складі Об'єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року передано на перегляд Великої Палати Верховного Суду справу в подібних правовідносинах №754/13763/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до Великою про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29.01.2016 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20.04.2016.

Постановляючи ухвалу, Верховний Суд у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду виходив з того, що є достатньо обґрунтовані підстави для відступлення від правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі №6-144цс14, щодо застосування норми права (ст. 207, 259 ЦК України) у подібних правовідносинах.

У справі, Банк звернувся з позовом до відповідача та просив стягнути заборгованість за кредитом на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, посилаючись на те, що при підписанні анкети-заяви позичальник погодився з тим, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами про надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складають між ним та Банком Договір.

Фактичні обставини справ, предмет і підстави позову, зміст позовних вимог, застосовані норми права у наведених постановах Верховного Суду України є аналогічними.

При цьому, в постанові Верховного Суду України від 11.013.2015 по справі №6-16цс15 немає посилання на відступлення від правової позиції, викладеної раніше (у справі №6-144цс14), що було обов'язковим згідно з нормою ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України 2004 року.

Крім того, і після прийняття постанови від 11 березня 2015 року №6-16цс15 Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16 зазначив, що Умови та Правила надання банком кредиту є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, якщо доведено, що вони укладені в один день, тобто у день підписання позичальником заяви і позичальник розумів, що саме ці Умови він мав на увазі, підписуючи заяву. Тобто, у такому разі Умови та Правила надання банком кредиту є складовою кредитного договору.

Саме до таких правових висновків доходив Верховний Суд України і в постановах: від 10 червня 2015 року №6-698цс15, від 22 жовтня 2014 року №6-127цс14, від 04 листопада 2015 року №6-1926цс15, в яких також зазначено, що кредитний договір складається з: заяви позичальника, Тарифів та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (складова частина договору) і судам слід лише встановити, чи такі Умови та Правила надання банком кредиту були під час підписання заяви позичальника, а не те, що вони були не підписані позичальником, незалежно від того, чи саме вони були на день підписання заяви позичальника, то вони не є складовою кредитного договору.

Протилежний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі №6-240цс14, в якій, не відступаючи від раніше висловленої правової позиції, Верховний Суд України чітко зазначив, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (при будь-яких умовах) не є складовою кредитного договору.

В ухвалі Верховного Суду у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду зазначено про наявність підстав для відступлення від правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі №6-144цс14, а також необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду судами аналогічних спорів.

Таким чином, висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №754/13763/15-ц має суттєве значення для правильного вирішення цієї справи.

Отже, суд вважає, що розгляд справи за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є неможливим до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №754/13763/15-ц.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Палатою Верховного Суду.

За таких обставин провадження в справі слід зупинити, оскільки від висновоку Великої Палати Верховного Суду у справі №754/13763/15-ц залежить правильне вирішення справи 754/17738/18 Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного та керуючись статтями 252, 253, 260, 268, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №754/13763/15-ц.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В.Бабко