МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 483/1087/18 Категорія 39
Провадження № 22-ц/812/178/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року судова колегія судової палати з цивільних справ Миколаївського апеляційного суду в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Крамаренко Т.В., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2018 року, постановлене під головуванням судді Рак Л.М. в приміщенні суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Куцурубської сільської ради об'єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області, третя особа - Друга Очаківська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому посилалась на те, що 23 січня 2001 року вона прийняла спадщину на підставі заповіту, посвідченого 28 липня 1989 року виконкомом Парутинської сільської Ради народних депутатів Очаківського району Миколаївської області і зареєстрованого в реєстрі за № 47, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 23.01.2001року, виданого державним нотаріусом Другої Очаківської державної нотаріальної контори Селецькою Н.П., спадкоємцем зазначеного у заповіті майна громадянкою ОСОБА_3 є ОСОБА_1 в 1/3 частці. Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з цілого житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1. До цілого житлового будинку, позначеного у плані літерою «А-1», житловою площею 37,6 кв.м., примикають такі споруди: кухня «Б», прибудова «б-1», сарай «В2», вбиральня «Г», споруди. Цей житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами належав спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності. Крім цього, спадкове майно складається з земельної ділянки, розміром 2500 кв. м., яка також належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі державного акту про право приватної власності на землю. 23 січня 2001 року між нею та ОСОБА_5, який також є спадкоємцем померлої ОСОБА_3, була укладена угода про розподіл спадкового майна, згідно якої спадкове майно було розподілено наступним чином: ОСОБА_1 перейшло право приватної власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами в АДРЕСА_1 та грошовий вклад в банку № 3159/024 на рахунку НОМЕР_1 на суму 13003 грн., а ОСОБА_5 перейшло на праві приватної власності право на земельну частку пай в КСП «Родина», вартістю 59218 грн. 50 коп. Дана угода була посвідчена державним нотаріусом Другої Очаківської державної нотаріальної контори 23.01.2001 року. Таким чином, позивачка вважає, що разом з набуттям права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 до неї перейшло й право власності на земельну ділянку за зазначеною адресою для обслуговування житлового будинку у розмірах, визначених у державному акті на право приватної власності на землю, а в угоді про розподіл спадкового майна від 23.01.2001 р. не міститься заперечень щодо переходу до набувача будинку права власності на земельну ділянку, на якій цей будинок розташований.

02.04.2018 року позивачка звернулась до Другої очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області з проханням видати на її ім'я свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0, 25 га, що розташована за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, Солончаківська сільська рада, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (будинку АДРЕСА_1). Однак, 10 квітня 2018 року Другою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області їй було надано повідомлення про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутися до суду. На підставі викладеного позивачка просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0, 25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була надана спадкодавцю для будівництва і обслуговування житлового будинку на підставі державного акту про право приватної власності на землю.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Куцурубської сільської ради об'єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області, третя особа - Друга Очаківська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Учасники процесу до судового засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Так, судом було встановлено, що 16 березня 1993 року на підставі рішення Солончаківської сільської ради народних депутатів № 2 від 25 лютого 1993 року на ім'я ОСОБА_3 було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, за цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку, ведення підсобного господарства, що розташована на території Солончаківської сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 від 21 червня 2000 року.

За життя, 28 липня 1989 року, ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачці ОСОБА_1 Даний заповіт був посвідчений секретарем Парутинської сільської ради за № 47.

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 січня 2001 року АВР № 081638, посвідченого державним нотаріусом Другої Очаківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 267, вбачається, що спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 2500 кв.м, що належить спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, є ОСОБА_1 в 1/3 частці.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 січня 2001 року АВР № 081639, посвідченого державним нотаріусом Другої Очаківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 269, спадкоємцем майна ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 2500 кв.м, що належить спадкодавиці ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю- є непрацездатний син померлої - ОСОБА_5 в 2/3 частках.

23 січня 2001 року між позивачкою ОСОБА_1 та іншим спадкоємцем померлої ОСОБА_3 - непрацездатним ОСОБА_5, який мав обов'язкову частку у спадщині, було укладено угоду про розподіл спадкового майна, відповідно до якої ОСОБА_1 перейшло право приватної власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та грошовий вклад в банку НОМЕР_3 на суму 13003 грн. ОСОБА_5 перейшло на право приватної власності на земельну частку (пай) в КСП «Родина» вартістю 59 218 грн. 50 коп. Вказана угода про розподіл спадкового майна була посвідчена державним нотаріусом Другої Очаківської державної нотаріальної контори та зареєстрована в реєстрі за № 273.

Також судом було встановлено, що під час укладення угоди про розподіл спадкового майна не було вирішено питання про перехід права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, у зв'язку із чим 10 квітня 2018 року нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку.

Проаналізувавши зазначені обставини, суд дійшов висновку, що згідно вказаних вище свідоцтв про право на спадщину, іншим спадкоємцем померлої ОСОБА_3 є її син - ОСОБА_5, а отже саме він й має відповідати за цим позовом.

Враховуючи те, що суд позбавлений процесуальних повноважень з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача, а так само й притягнути співвідповідача, а позивачкою пред'явлено позов безпосередньо до Куцурубської сільської ради об'єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області, яка є неналежним відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити через те, що позов заявлено до неналежного відповідача.

Висновки суду відповідають матеріалам справи та законодавству, що регулює спірні правовідносини, оскільки суд, здійснюючи правосуддя, відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Положення даної статті кореспондується наряду з іншим також у те, що позови повинні заявлятися до належних відповідачів.

Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред'явленими позовними вимогами.

Як убачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку розміром 2500 кв. м, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Солончаківською сільською радою 16 березня 1993 року на підставі рішення № 2 від 25 лютого 1993 року Солончаківської сільської ради народних депутатів, та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 69.

Згідно матеріалів справи спадкодавцю ОСОБА_3 за життя належали:

-житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 14 грудня 2000р. виконкомом Солончаківської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому від 13 жовтня 2000р. № 52, та зареєстрованого в БТІ за № 55 від 14.12.2000р.;

-земельна ділянка розміром 2500 кв. м на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Солончаківською сільською радою 16 березня 1993 року на підставі рішення № 2 від 25 лютого 1993 року Солончаківської сільської ради народних депутатів, та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 69;

-право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Родина» Очаківського району Миколаївської області розміром 5.07 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_4, виданого Очаківською райдержадміністрацією 04 жовтня 1997р. за № 219;

-грошовий вклад з усіма належними відсотками та компенсаціями, який зберігається в Державному ощадному банку у філії Очаківського відділення №3159/024 на рахунку НОМЕР_1.

За життя 28 липня 1989 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачці ОСОБА_1 Даний заповіт був посвідчений секретарем Парутинської сільської ради за № 47. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 від 21 червня 2000 року.

Спадкоємцями після її смерті є позивачка ОСОБА_1 та непрацездатний син ОСОБА_3 - ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_3 23 січня 2001 року Другою очаківською державною нотаріальною конторою було видано 6 свідоцтв про право на спадщину, а саме:

3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я позивачки ОСОБА_1, які були зареєстровані в реєстрі за № 265 (на земельну частку (пай) на 1/3ч.), за №267 ( на житловий будинок та земельну ділянку розміром 2500кв. м на 1/3ч.). за № 271 ( на грошовий вклад на 1/3ч.), а також

3 свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_5, які були зареєстровані в реєстрі за № 266 (на земельну частку (пай) на 2/3ч.), за №269 ( на житловий будинок та земельну ділянку розміром 2500кв. м на 2/3ч.). за № 272 ( на грошовий вклад на 2/3ч.).

Після цього 23 січня 2001р. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали угоду про розподіл спадкового майна, яке отримали на підставі зазначених свідоцтв про право на спадщину. Згідно тексту даної угоди вони розподілили між собою житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Родина» Очаківського району Миколаївської області та грошовий вклад в Державному ощадному банку у філії Очаківського відділення №3159/024 на рахунку НОМЕР_1.

В результаті розподілу зазначеного спадкового майна до ОСОБА_1 перейшло право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та грошовий вклад в Державному ощадному банку у філії Очаківського відділення №3159/024 на рахунку НОМЕР_1, а до ОСОБА_5 - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Родина» Очаківського району Миколаївської області.

Земельна ділянка розміром 2500 кв. м даною угодою не була розділена між спадкоємцями ОСОБА_3

Аналіз зазначених обставин свідчить про те, що земельна ділянка розміром 2500 кв. м на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Солончаківською сільською радою 16 березня 1993 року на підставі рішення № 2 від 25 лютого 1993 року Солончаківської сільської ради народних депутатів, та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 69, належала на праві приватної власності ОСОБА_3 за її життя, а після її смерті право власності на 1/3ч. даної земельної ділянки набула в порядку спадкування за заповітом позивачка, а на 2/3 частини ОСОБА_5- у порядку спадкування за законом.

За такого, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що належним відповідачем у спорі ОСОБА_1 з приводу права власності на зазначену земельну ділянку має бути саме інший її співвласник ОСОБА_5, який отримав у спадок після смерті ОСОБА_3 2/3ч. цієї земельної ділянки, а не вказана у позові позивачкою Куцурубська громада Очаківського району Миколаївської області.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 не є належним відповідачем у даній справі, оскільки предметом спору у даній справі не є майно, право власності на яке відповідно до угоди про розподіл спадкового майна перейшло в порядку спадкування до ОСОБА_5, не заслуговують на увагу як на підставу для скасування рішення суду, так як право власності у ОСОБА_5 на 2/3ч. земельної ділянки виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 січня 2001 року АВР № 081639, посвідченого державним нотаріусом Другої Очаківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 269, а в укладеній угоді про розподіл спадкового майна не вирішувалося питання стосовно спірної земельної ділянки, оскільки вона взагалі не ввійшла в коло спадкового майна, стосовно якого укладалася угода про його розподіл. Якщо позивачка вважає, що даною угодою вирішено питання про розподіл і спірної земельної ділянки між спадкоємцями ОСОБА_3, то відповідати за її позовом має саме ОСОБА_5

Не є підставою для скасування рішення суду також доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується доданою до апеляційної скарги копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого 17 лютого 2009р. виконкомом Солончаківської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, оскільки у разі смерті ОСОБА_5 належними відповідачами за заявленим позивачкою позовом відповідно до вимог ч.1 ст. 1225 ЦК України, яка передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, мають бути спадкоємці ОСОБА_5, які прийняли спадщину у передбаченому законом порядку.

Згідно ч.1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Така заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (ч.2). Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (ч.3).

У такому випадку територіальна громада за місцезнаходженням нерухомого майна може бути належним відповідачем у справі.

Однак, суд згідно положень ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Так під способами захисту суб'єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника. Підставами позову згідно зі ст. 175 ЦПК України, які суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а предметом позову, є спосіб захисту права, який він просить суд застосувати до відповідачів.

Аналіз змісту позовної заяви, з якою ОСОБА_1 звернулася до суду, свідчить про те, що позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не посилалася на зазначені вище обставини, як на підставу позову до Куцурубської громади Очаківського району Миколаївської області.

Таким чином, висновок суду в межах заявлених позовних вимог про те, що Куцурубська громада Очаківського району Миколаївської області не є належним відповідачем у справі, відповідає як обставинам справи, так і законодавству, яке регулює правовідносини, які виникли між сторонами, що не перешкоджає позивачці звернутися до суду з аналогічним позовом, але до належного відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги стосовно обґрунтованості позовних вимог про набуття права власності на всю спірну земельну ділянку розміром 2500 кв. м, так як вони можуть стати предметом дослідження у разі пред'явлення позову до належного відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року