Єдиний номер справи 489/4961/17
Провадження 22-ц812/216/19 Головуючий по 1 інстанції Рум'янцева Н.О.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2019р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Гавор В.Б.,

за участі: відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2018р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом,

встановила:

У жовтні 2017р. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пред'явило позов до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що 26 квітня 2012р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4, прізвище якої в подальшому змінено на ОСОБА_4, укладено кредитний договір №500272672, за умовами якого остання отримала 19900 грн. під 25% річних та щомісячної комісійної винагороди банку за управління кредитом до 27 квітня 2015р.

30 вересня 2014р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено договір факторингу, за умова якого до останнього перешло право вимоги до позичальника за вказаним кредитним договором.

10 жовтня 2016р. право вимоги до позичальника перешйло до позивача на підставі договору факторингу з ТОВ «Дата Майнінг Груп».

Враховуючи те, що відповідач неналежно виконувала кредитні зобов'язання внаслідок чого станом на 10 жовтня 2016р. існує заборгованість у розмірі 43874,22 грн. (16659,41 грн. - основний борг; 6548,81 грн. - проценти за користування кредитом; 7216 грн. - комісія; 13450 грн. штраф»), позивач просив про задоволення його вимог.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2018р. позов задоволено частково. Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 30424,22 грн. заборгованості за кредитом, яка складається: 16659,41 грн. - основний борг; 6548,81 грн. - проценти за користування кредитом; 7216 грн. - комісія. У задоволенні решти вимог відмовлено. З відповідача на користь позивача стягнуто 1600 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність рішення суду в частині задоволених вимог, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в їх задоволені.

Позивач, в поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2012р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №500272672, за умовами якого остання отримала 19900 грн. на власні потреби під 25% річних та щомісячною комісією 330 грн. за управління кредитом, які зобов'язалась повернути щомісячними рівними платежами по 1121,23 грн. до 27 квітня 2015р.

30 вересня 2014р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено договір факторингу, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_4 щодо заборгованості у розмірі 43874,22 грн., яка складається: 16659,41 грн. - основний борг; 6548,81 грн. - проценти за користування кредитом; 7216 грн. - комісія; 13450 грн. штраф» за кредитним договором №500272672 від 26 квітня 2012р.

За умовами цього договору (п.4.1.5.) фактор має право на наступне відступлення права грошової вимоги третім особам.

10 жовтня 2016р. право вимоги вказаної заборгованості до ОСОБА_4 за кредитним договором №500272672 від 26 квітня 2012р. перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу з ТОВ «Дата Майнінг Груп».

Наданий позивачем розрахунок і відповідно розмір основного боргу (тіло кредиту) - 16659,41 грн. та процентів за користування кредитом - 6548,81 грн. відповідач не оспорювала. Представлені останньою квитанції про погашення кредитної заборгованості за період з 21 травня 2012р. по 23 вересня 2013р. (а.с.64-67). були враховані при визначенні заборгованості (а.с.11).

Розрахунок заборгованості по процентам в розмірі 6548,81 грн. розраховано до закінчення строку кредитного договору і саме такий розмір було визначено банком при відступленні права вимоги первісному фактору 30 вересня 2014р.

Згідно заяви від 02 травня 2018р. ОСОБА_4 просила застосувати позовну давність лише щодо вимог про стягнення штрафу (а.с.96).

За таких обставин можна погодитись з висновком суду про доведеність факту неналежного виконання кредитних зобов'язань та наявності підстав, передбачених ст.ст.611,1054,1082 ЦК для задоволення вимог про стягнення основної суми боргу та процентів.

Посилання в апеляційній скарзі щодо відсутності у позивача права вимоги за названим кредитом не можна визнати обґрунтованими.

Так, ТОВ «Дата Майнінг Груп» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України як фінансові установи з видачею 28 лютого, 04 жовтня 2012р. відповідних свідоцтв, в тому числі для надання такої фінасової послуги як факторинг (а.с.26,30).

Крім того, до відзиву на апеляційну скаргу додано розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №691 від 23 березня 2017р. про видачу позивачу ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінасових послуг, в тому числі факторингу.

Передача позивачу права вимоги щодо зобов'язань відповідача по кредитному договору підтверджується договорами факторингу від 30 вересня 2014р., 10 жовтня 2016р. з відповідними додатками, актами приймання-передачі реєстру боржників та платіжним дорученням про оплату договору факторингу (а.с.14-21,78-88).

Неналежне повідомлення про відступлення права вимоги не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки боржник не є стороною у договорі факторингу (ст.1079 ЦК), який є дійсним навіть при домовленості між клієнтом і боржником про заборону відступлення права вимоги (ст.1080 ЦК), після укладення цих договорів відповідач заборгованість первісному кредитору не погашала, була обізнана з пред'явленим позовом, а вищеназвані докази свідчать про те, що відступлення права грошової вимоги справді мало місце (ст.1082 ЦК).

Аргументи стосовно порушення процесуального закону є безпідставними, тому що спростовуються не лише розписками про отримання судових повісток, а і заявами по суті справи (а.с.41,44,48,61,70,96).

В той же час не можна погодитись з рішенням суду в частині стягнення комісії 7216 грн. комісії оскільки за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017р. по справі №6-2071цс16 обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в цій частині в силу ч.4 ст.367, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог про стягнення комісії за обслуговування кредиту.

Також при вирішенні спору невірно розподілені судові витрати. Суд хоча й послався на застосування принципу пропорційності, але фактично його не застосував, так як стягнув з відповідача судовий збір у повному обсязі. У зв'язку з чим рішення суду в цій частині на підставі п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає зміні.

Часткове задоволення позову (52,90%) та апеляційної скарги (47,10%) є підставою (ст.141 ЦПК) для пропорційного відшкодування понесених сторонами судових витрат із застосуванням взаємозаліку.

Керуючись ст.ст.367,374-376,382 ЦПК, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2018р. в частині задоволених вимог про стягнення комісії скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення суду в частині судових витрат змінити стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_4 284 грн. судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2019р.

Головуючий: Судді: