Справа № 591/2158/18
Провадження № 2/591/298/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання -Майбороди А.О. позивачки - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Кузнєцова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3 , мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно. На сьогоднішній день у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 (власник); ОСОБА_4 (донька ОСОБА_1 ), ОСОБА_3 (колишній чоловік ОСОБА_4 та колишній зять ОСОБА_1 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (онук), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (онучка).

Позивач зазначає, що її донька ОСОБА_4 та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 16 грудня 2016 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 .

До серпня 2016 року родина Меншикових проживала у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить позивачці. Відповідач заселявся до цієї квартири на правах члена сім`ї, з дозволу власника, отримавши відповідну реєстрацію.

В серпні 2016 року стосунки між ОСОБА_4 (кол. ОСОБА_4) та відповідачем погіршилися, виникали часті сварки, і відповідач вирішив переїхати до своїх батьків, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Добровільно передавши ключі своїй дружині, зібравши свої речі він покинув квартиру, де проживав з сім`єю та переїхав до своїх батьків. Після виїзду з квартири відповідач деякий час проводив у Російській Федерації, а після розлучення донька позивача періодично їздить до Турецької Республіки. Вихованням дітей в основній частині займаються батьки відповідача та позивач (дідусь та бабусі).

Після виїзду колишнього зятя та своєї доньки з дітьми з квартири, в якій вони проживали, позивач вирішила проживати в цій квартирі та облаштувати її за своїми потребами. В серпні 2017 року позивач почала робити ремонт (квартира знаходилася у незадовільному для проживання стані), сплатила заборгованість за комунальні послуги та звернулася до Зарічного районного суду м. Суми із позовною заявою до ОСОБА_3 з питанням зняття його з місця реєстрації.

Рішенням Зарічного районного суд м. Суми від 25 січня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено. Постановою Апеляційного суду Сумської області від 17 квітня 2018 року рішення залишено без змін. Підставою відмови у позові стало посилання позивача при зверненні до суду на ст. 391 ЦК України, яка регулює майнові правовідносини власника з іншими особами. Та зазначено, що між сторонами існує житловий спір, який має регулюватися ст. 405 ЦК України. У зв`язку із вибором неправильної підстави позову у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Натомість відповідач у судовому засіданні, яке відбувалося 17 квітня 2018 року в Апеляційному суді Сумської області чітко зазначив, що з квартири позивача виїхав добровільно, ключі передав доньці позивача, забрав свої речі, переїхав жити до батьків, витрат на утримання квартири позивача не ніс (ремонт, оплата комунальних послуг, тощо), подальшого наміру проживання не мав. Вказані покази містяться на звукозаписі, який вівся під час проведення судового засідання.

Крім того, в серпні та листопаді 2017 року комісійно було проведено обстеження та складено акти про не проживання у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та відсутність там його речей.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 квітня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Постановою апеляційного суду Сумської області від 30 травня 2018 року скасовано ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26 квітня 2018 року, якою відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 червня 2018 року відкрито провадження по справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08 серпня 2018 року о 09 год. 00 хв.

05 липня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Кузнєцова А.С., в якому зазначає, що позивачем не надано жодного достатнього доказу того, що відповідач відсутній без поважних причин понад рік за зареєстрованим місцем проживання. Навпаки, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2018 року по справі №591/4992/17 та постановою Апеляційного суду Сумської області по цій же справі від 17 квітня 2018 року було задоволено зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. Судами було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання ОСОБА_3 втратившим право користування житловим приміщенням та зобов`язано усунути перешкоди користуванню квартирою шляхом вселення ОСОБА_3 та його дітей: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 не чинити їм перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Судом під час розгляду справи №591/4992/17 встановлено, що відповідач не проживав за адресою: АДРЕСА_1 з поважних причин, а ОСОБА_1 чинить йому перешкоди. Посилаюсь на зазначене, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

08 серпня 2018 року підготовче судового засідання відкладено до 26 вересня 2018 року о 13 год. 00 хв. за клопотанням представника позивача.

26 вересня 2018 року підготовче судового засідання відкладено до 13 листопада 2019 року о 09 год. 00 хв. за клопотанням представника позивача.

13 листопада 2018 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Кривцової Г.В. у додатковій відпустці згідно наказу №92 від 09 листопада 2018 року, підготовче засідання відкладено до 11 лютого 2019 року о 13 год. 00 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 лютого 2019 року закрито підготовче провадження, призначено до судового розгляду справу на 25 квітня 2019 року об 11 год. 00 хв.

25 квітня 2019 року розгляд справи відкладено до 24 липня 2019 року о 13 год. 00 хв. за клопотанням представника позивача про відкладення.

Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 10 травня 2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддю Кривцову Г.В. призначено на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2019 року прийнято справу до провадження суддею Сидоренко А.П., призначена справа до судового розгляду на 12 вересня 2019 року о10 год. 00 хв.

В даному судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Верем`юк Д.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в суді додатково пояснила, що квартира дуже маленька. Зять 10 років не проживає в квартирі. Квартира належить їй на праві власності. Відповідач в суді апеляційної інстанції казав, що добровільно віддав ключі та виїхав з квартири. Він має право користування іншою квартирою. Після винесення рішення суду, відповідач не звертався з проханням отримати ключі. Щодо вселення державний виконавець не звертався до неї.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Кузнєцов А.С. проти позову заперечував з мотивів, що викладені у відзиві на позов.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 2009 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво видане на підставі подання управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 10 січня 2009 року №287 (а.с.68-69).

Згідно копії технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 зареєстрована у Сумському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу №5 стор. 591, реєстр№300. Квартира посімейного спільного заселення розташована на 1 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 1-єї кімнати житловою площею 13,3 кв.м., кухні 7,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні (поєднаної) площею 1,0 кв.м., коридора 4,7 кв.м., вбудованої шафи 0,5 кв.м., вбудованої шафи 0,8 кв.м. Квартира обладнана балконом 2,8*0,3=0,90 кв.м. Загальна площа квартири 30,7+0,90=31,6 кв.м.(а.с.70-72).

Відповідно до заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 грудня 2016 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 73).

З довідки Житлово-будівельного кооперативу №39 «Берізка» від 09 грудня 2017 року №1, що видана ОСОБА_1 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 з травня по серпень 2017 року у ОСОБА_1 проживали внуки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 75).

Відповідно до довідки про склад сім`ї Управління «Центру надання адміністративних послуг у м. Суми» вих.№8199/14.03-03 від 01 грудня 2017 року, що видана ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 до складу зареєстрованих осіб входять:

ОСОБА_9 (донька), ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

ОСОБА_7 (онука), ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_3 ( зять ), ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

ОСОБА_6 (онук), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_1 (заявник), ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.76).

З актів обстеження від 31 серпня 2017 року та від 20 листопада 2017 року, що складені комісією у складі: Катрича А.В . - голови комісії, ОСОБА_12 (мешканки квартири АДРЕСА_4 ), ОСОБА_13 (мешканця квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_14 (мешканки квартири АДРЕСА_6 ), вбачається, що зазначена комісія провела обстеження квартири АДРЕСА_7 (за ініціативи власника квартири - ОСОБА_1 ) та підтверджує, що ОСОБА_3 , 1986 року народження, у даній квартирі прописаний, але з червня 2016 року і до теперішнього часу не проживає. Речі, які належать ОСОБА_3 у квартирі відсутні (а.с.77, 78).

Під час судового розгляду встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2018 року у справі № 591/4992/17 (провадження № 2/591/370/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , що діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні її позову за необґрунтованістю, позов ОСОБА_3 задоволено та вирішено усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 22-24).

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 17 квітня 2018 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2018 року залишено без змін (а.с. 25-27).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2018 року у справі № 591/4992/17 (провадження № 2/591/370/18) за зазначеним вище позовом встановлено, що ОСОБА_3 не мешкав у спірному житлі з жовтня 2016 року, але причини його поживання були поважними - відсутність доступу через відсутність ключів від квартири. Також з вказаного рішення суду вбачається, що ОСОБА_1 , надаючи пояснення суду, не заперечувала того факту, що її зять не мав доступу в спірне житло, т.я. не мав ключів від квартири, а також зазначала, що ОСОБА_3 просив ключі, але вона відмовила.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідач не втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , оскільки не проживав в ній з поважних причин - через відсутність доступу до цієї квартири.

Згідно зазначеного рішення, суд вважає вирішальною також ту обставину, що ОСОБА_1 не заперечує проти реєстрації її онуків у спірному житлі, а фактично батько займається вихованням дітей і саме з ним вони проживають за спільним рішенням подружжя. Місце проживання дітей - сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має співпадати з місцем проживання того з батьків, який займається їх вихованням - в даному випадку ОСОБА_3 .

Положеннями частини третьої статті 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

З досліджених під час судового розгляду доказів вбачається, що станом на час звернення до суду з вказаним позовом 18 квітня 2018 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2018 року встановлені обставини поважності причин не проживання відповідача у спірній квартирі з жовтня 2016 року. При цьому поважність такою причини не проживання відповідача квартири залишається з моменти постановлення рішення суду першої інстанції до часу набрання ним законної сили, тобто розгляду Апеляційним судом Сумської області, який відбувся 17 квітня 2018 року, оскільки до цього моменту вирішення спору між позивачкою та відповідачем щодо проживання в квартирі остаточно вирішений не був.

Щодо показань наданих відповідачем під час перегляду рішення суду Апеляційним судом Сумської області, то слід зазначити, що вони враховані судом апеляційної інстанції, який залишив рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2018 року без зміни.

Крім того, задоволення заявленого ОСОБА_1 позову про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив користування квартирою, фактично призведе до перешкод у виконанні рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2018 року про усунення перешкод у користування квартирою шляхом вселення ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на те, що відповідач фактично займається вихованням дітей.

Виходячи з викладеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом, необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення виготовлене 20 вересня 2019 року.

Суддя А.П.Сидоренко