ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5195/19

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1503/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Губар В.С., Скрипки А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідачі: державний реєстратор Вороньківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області Бєляєва Катерина Андріївна, Акціонерне товариство «Альфа-Банк»;

треті особи: Деснянська районна у місті Чернігові рада, ОСОБА_2 ;

особа, яка подала скаргу: Акціонерне товариство «Альфа-Банк»;

оскаржується рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Вороньківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області Бєляєвої Катерини Андріївни, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень,

прізвище судді: Карапута Л. В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення: 04 жовтня 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач звернулася з позовом до відповідачів про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Бєляєвої Катерини Андріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер; 46158343 від 26.03.2019 року, яким зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Альфа Банк», номер запису про право власності 30883547.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що оскаржуваним рішенням державного реєстратора Бєляєвої К.А. на підставі іпотечного договору від 30.07.2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким відступлено ПАТ «Альфа Банк», задоволено вимоги іпотекодержателя шляхом державної реєстрації за відповідачем права власності на спірну квартиру. Позивач зазначала, що спірна квартира є предметом іпотеки, якою забезпечено виконання кредитних зобов`язань в іноземній валюті, а тому відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» зазначене майно не може бути відчужене примусово без її згоди, відповідно реєстрація державним реєстратором права власності на це майно за відповідачем було здійснено з порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора Бєляєвої Катерини Андріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер; 46158343 від 26.03.2019 року, яким зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Альфа Банк», номер запису про право власності 30883547. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням АТ «Альфа Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, а висновок суду про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є необґрунтованим.

Під час розгляду справи суд не врахував, що підписуючи договір іпотеки, ОСОБА_1 засвідчила, що вона надає іпотекодержателю згоду на прийняття одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до банку. Зазначало, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про скасування рішення державного реєстратора, адже позивачем у справі не подано доказів порушення чинного законодавства при прийнятті вказаного рішення державним реєстратором або АТ «Альфа-Банк».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без зміни, оскільки суд першої інстанції, дослідивши обставини справи, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, так як відповідачами не доведено в установленому порядку правомірність прийнятого державним реєстратором рішення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2402/0708/71-072.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки. Відповідно до пункту 2 даного Договору Іпотекодавець - ОСОБА_1 передає в іпотеку Іпотекодержателю - Відкритому акціонерному товариству «Сведбанк» належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому, Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ПАТ «Альфа Банк», підстава - договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором від 15.06.2012 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігів від 02.11.2015 року за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2402/0708/71- 072 від 30.07.2008 року по справі № 750/9000/15-ц, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість кредитним договором № 2402/0708/71-072 від 30.07.2008 року, зокрема: заборгованість за кредитом 1 269 697,40 грн., за відсотками 39 887,34 грн., 2000,00 грн пені, а всього 1 311 584 грн. 74 коп.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який стягувачем був пред`явлений до виконання. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича від 19.11.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 57730427.

18.12.2018 АТ «Альфа-Банк» направило ОСОБА_1 повідомлення з вимогою сплатити борг за Кредитним договором, розмір якого станом на дату розрахунку 17.12.2018 року становив 96446,66 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складало - 2684797 грн.

Одночасно банком було здійснено попередження про те, що в порядку ст.ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання вимоги протягом тридцятиденного строку, АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 56).

Згідно інформації з Державного реєстру, державним реєстратором Вороньківської сільської ради Бобровицького району, Чернігівської області Беляєвою Катериною Андріївною за заявою АТ «Альфа Банк» 26.03.2019 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46158343, однак до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис 30883547 про право власності було внесено 22.03.2019 року о 19:55:44, згідно якого власником квартири АДРЕСА_1 стало АТ «Альфа-Банк». Зазначені події за хронологією свідчать про суперечність дій державного реєстратора, оскільки відомості про нового власника нерухомого майна не можуть бути внесені раніше, ніж державним реєстратором було прийнято рішення відносно цього питання.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно положень статті 36 цього Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналізуючи докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з прийняттям державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк», фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» з огляду на те, що спірна квартира підпадає під дію цього Закону, оскільки виступає предметом іпотеки за кредитом в іноземній валюті, та використовується як місце постійного проживання позичальника, її сім`ї, та не перевищує 140 кв. м.

Оскільки державний реєстратор Беляєва К.А., в порушення ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийняла оскаржуване рішення 26.03.2019 року, при цьому фактично зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа Банк» ще 22.03.2019 року 19:55 год. 44 сек., незважаючи на наявність заяви ОСОБА_1 від 15.03.2019 року (а.с.23) про заборону проведення реєстраційних дій протягом 10 робочих днів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скасування вказаного рішення державного реєстратора.

З огляду на наведене, посилання в апеляційній скарзі на те, що в даному випадку вказаний Закон не може бути застосований, оскільки договір про задоволення вимог іпотекодержателя не є одним із шляхів примусового стягнення предмета іпотеки, так як позивач добровільно підписала іпотечне застереження, не поширюється на задоволення вимог іпотекодержателя є безпідставними.

Доводи АТ «Альфа Банк» про те, що ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не регулює порядок вчинення реєстраційних дій державним реєстратором, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки положення закону, за якими не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" та виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, мають виконуватись всіма органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, які зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Установлений цим Законом мораторій на стягнення нерухомого житлового майна, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті, передбачає заборону примусового відчужувати нерухомого майна без згоди власника, відсутність якої було встановлено судом першої інстанції встановлено у даній справі, відповідно рішення суду є законним та справедливим.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо суті спору, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: