Справа № 347/1853/18
Провадження № 2/347/63/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гордія В.І.,

секретаря Корбутяк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Косові справу за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Представник АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В судове засідання представник АТ КБ «Приват Банк» не зявився, однак, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення суду.

Із позовних вимог видно, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв»язку із чим підписала заяву № б/н від 01.04.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка зобов'язалася на підставі п.2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов»язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Однак, взяті на себе зобов"язання належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом в розмірі 17902,13 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилися, представник позивачки подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони та письмові пояснення, відповідно до яких вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: вважає, що станом на 14.06.2018 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за даним кредитним договором становить 5981,81 грн., а саме: заборгованість за кредитом 4452,48 грн.; сума грошових санкцій 1328,67 грн. та заборгованість за процентами 200,72 грн.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно анкети-заяви б/н від 01.04.2013 року (а.с.8), позивач оформив на імя відповідачки кредитну картку, на якій було встановлено кредитний ліміт у сумі 300 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідачка ознайомилася і погодилася з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, про що вона особисто розписалася 01.04.2013 року.

Задовольняючи позов частково, суд виходив із наступного.

У відповідності до положень ч.2 ст.1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.04.2013 року станом на 14.06.2018 року, наданої суду АТ КБ «Приват Банк» (а.с.6-7), який подано у вигляді таблиці здійснення операцій по картці відповідачки ОСОБА_1, загальна сума заборгованості становить 17902,13 грн., зокрема: нараховані відсотки 7411,32 грн.; нарахована пеня 9939,58 грн.; заборгованість по судових штрафах 1328,67 грн.

Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт (а.с.9), базова % ставка в місяць становить 2,5 % ; за тратами здійсненими з 01.09.2014 року 2,9%; за тратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,6%.

А як передбачено п. 2.1.1.12.2.1 витягу з Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов»язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

А як видно із розрахунку заборгованості, при нарахуванні відсотків було взято процентну ставку 3,60%, що передбачено Тарифами обслуговування, тобто збільшення відсоткової ставки не було, на що посилається представник відповідачки в письмових пояснення наданих суду, не знайшли свого підтвердження. А тому, відсотки підлягають сплаті в повному обсязі в розмірі 7411,32 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З розрахунку заборгованості видно, що відповідно до умов кредитного договору за його невиконання нараховано пеню та штрафи за порушення строків виконання грошових зобов'язань, що є порушенням вищеназваних норм матеріального права.

А тому, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, крім нарахованих відсотків (7411,32 грн.), з відповідачки слід стягнути тільки заборгованість по пені без стягнення заборгованості по судових штрафах в розмірі 1328,67 грн. При цьому, зважаючи на нараховану банком суму пені, яка становить 9939,58 грн. і вимоги п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором, суд вважає, що оскільки згідно таблиці розрахунку заборгованості - прострочені вимоги становлять 4441,43 грн., то пеня має становити не більше половини цієї суми, саме: 2220,72 грн., яка і підлягає стягненню з відповідачки.

Таким чином, з відповідачки слід стягнути прострочену заборгованість по платежах, які просить позивач, лише в інших розмірах, а саме: заборгованість за відсотками в розмірі 17902,13 грн. та пеню в розмірі 2220,72 грн. Вимогу ж про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 4452,48 грн., на яку посилається представник відповідача, банк не ставить.

Окрім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути і оплачений позивачем судовий збір у розмірі 1762 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 625, 1046-1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Вижній Березів, вул. Кривоноса 1, Косівського району, Івано-Франківської області, ІПН НОМЕР_1, на користь АТ КБ «Приват Банк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги 50, , рахунок № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.04.2013 року в розмірі 9632 (дев"ять тисяч шістсот тридцять дві) грн. 04 коп., а також 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. оплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Гордій В.І.