ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/2181/18
Провадження № 22-ц/4820/71/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника позивача Москалюк С.А.

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/2181/18 за апеляційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 03 жовтня 2018 року (суддя Вдовичинський А.В., повне судове рішення складено 08 жовтня 2018 року) у справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом позивач вказував, що 13.01.2015 року ОСОБА_7 отримав в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», який змінив назву на АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі Банк) 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_3 позичальник помер. Банк посилається на те, що спадкоємцями померлого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте, спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач зазначає, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором б/н від 13.01.2015 року становить 6387,37 грн., що складається з: 3532,98 грн. - тіло кредиту, 2293,71 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, 560,68 грн. - пеня. Тому, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 кредитну заборгованість у сумі 6387,37 грн.

Заочним рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 03 жовтня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» оскаржило його в апеляційному порядку посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом першої інстанції не встановлено наявність або відсутність зареєстрованого за відповідачем рухомого або нерухомого майна, не була витребувана відповідна інформація з Реєстраційної служби Кам'янець-Подільського РУЮ в Хмельницькій області, з Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області, КП БТІ Хмельницької області, Управління Держземагенства в Хмельницькій області щодо наявності спадкового майна. Апелянт зазначає, що судом було встановлено наявність у спадкодавця невиконаних боргових зобов'язань і, що відповідачі прийняли спадщину та повинні відповідати перед кредитором. Банк вказує, що відмовляючи у позові з підстав, в тому числі недоведеності наявності спадкового майна, суд сам порушив вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України про здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності сторін і тягар доказування заперечень відповідача проти позовних вимог поклав на позивача. У зв'язку із викладеним, апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Представник позивача апеляційну скаргу підтримала з підстав у ній наведених.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 до суду не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 13 січня 2015 року ОСОБА_7, підписавши анкету - заяву №б/н в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (який змінив назву на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підтвердив свою згоду на те, що анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8-42).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.46).

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником кредитних зобов'язань станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 заборгованість позичальника за кредитним договором №б/н від 13.01.2015 року становить 2821,88 грн. (а.с.7).

ОСОБА_7 в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг зазначив адресу проживання по АДРЕСА_1, де на день його смерті проживали ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, що підтверджується довідкою КП УК «Добробут» (а.с.87).

20 січня 2017 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило на адресу Першої Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України з повідомленням спадкоємців про існування заборгованості в сумі 5656,14 грн., на підставі якої заведено спадкову справу № 35/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7.( (а.с. 90 - 93).

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов'язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 цього Кодексу).

За правилом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч. 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Із копії матеріалів спадкової справи № 35/2017, заведеної на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7, вбачається, що ніхто зі спадкоємців померлого до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини не звертався. (а.с. 90-97 зворот).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З аналізу наведених положень закону колегія суддів дійшла висновку, що у цій справі предметом доказування є наявність боргових зобов'язань ОСОБА_7 перед Банком, наявність в померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 спадкоємців, факт прийняття спадщини після смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність спадкового майна, його склад та вартість, а також дотримання кредитором визначених ст. 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог до спадкоємцям.

Обов'язок доказування таких обставин в силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України покладається на позивача.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про не надання позивачем суду належних та достовірних доказів щодо прийняття відповідачами спадщини після смерті позичальника ОСОБА_7; що відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 перебували в родинних відносинах з померлим, адже їх прізвища різняться по написанню від прізвища позичальника (спадкодавця) ОСОБА_7

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права в частині відмови у позові з підстав недоведеності тих обставин, що відповідачі є спадкоємцями померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, суд першої інстанції, оцінивши у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України як докази копії паспортів відповідачів, в яких зазначена адреса місця реєстрації останніх АДРЕСА_1 та довідку КП УК «Добробут» від 25.07.2018 року прийшов до вірного висновку, що ці докази беззаперечно не підтверджують факт родинних відносин відповідачів із спадкодавцем ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і, як наслідок, не підтверджують факт прийняття ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадщини після смерті позичальника ОСОБА_7, адже прізвища відповідачів є відмінними від прізвища спадкодавця і, як вбачається із довідки КП УК «Добробут» від 25.07.2018 року ОСОБА_6 приходиться донькою ОСОБА_5 (а.с.87).

Крім того, виходячи із положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» сам факт реєстрації відповідачів за однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_7 не свідчить про те, що відповідачі є саме спадкоємцями першої черги і такими, що прийняли спадщину після смерті позичальника, оскільки реєстрація будь-якої особи зі спадкодавцем не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем до майна померлого.

Для перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в межах п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, задоволив клопотання представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про витребування інформації відносно наявності майна, його обсягу та вартості, власником якого до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був позичальник ОСОБА_7

Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за померлим ОСОБА_7 у власності нерухоме майно не значиться (а.с. 137).

Відповідно інформації, що викладена в довідці Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області №31/22-155 від 16.01.2019 року фактів реєстрації автотранспортних засобів на ім'я ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 згідно регіональної АІПС «Автомобіль» та Єдиного державного реєстру МВС (діючий з 01.04.2013) станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 і по теперішній час не виявлено (а.с. 138).

Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 21.01.2019 року за №9-22-0.6-409/2-19 земельних ділянок зареєстрованих за ОСОБА_7 на території Хмельницької області не виявлено (а.с. 140).

Крім того, Кам'янець-Подільське БТІ в листі №7 від 14 січня 2019 року зазначило, що не володіє інформацією про зареєстроване за ОСОБА_7 майна станом на 2016 рік (а.с. 143).

Отже, судовою колегією встановлено, що докази про наявність будь - якого спадкового майна у власності померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 відсутні.

Разом з тим, оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права тягар доказування заперечень відповідачів проти позовних вимог поклав на позивача, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже в силу ст. ст. 12, 77, 81 ЦПК України саме на позивача покладається обов'язок доведення предмету доказування.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції належним чином визначився з характером спірних правовідносин, дослідив надані докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення і дійшов правильного висновку про відмову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у задоволені позовних вимог за недоведеністю.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 03 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 січня 2019 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) Р.С. Гринчук

(підпис) А.М. Костенко

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк