Провадження № 2/522/8303/19
У Х В А Л А

13 грудня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації у розмірі Ѕ вартості автомобіля. Позивач просить:

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період часу з 01.09.2013 року до 27 березня 2014 року;

Визнати транспортний засіб автомобіль марки BMW 325, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 в порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію в розмірі Ѕ вартості частки у спільній сумісній власності на транспортний засіб автомобіль марки BMW 325, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 212 тисяч 500 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2019 року відкрито провадження у справі, встановлений загальний порядок розгляду справи.

Одночасно з поданням позову позивач звернувся з заявою про забезпечення позову та просить суд вжити заходи щодо забезпечення позову, шляхом накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки BMW 325, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 .

Мотивує вимоги тим, зазначений автомобіль був придбаний ним 09 жовтня 2013 року за особисті грошові кошти по довіренності, яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю., зареєстрована в реєстрі за № 755, що підтверджується копією вказаної довіренності, доданою до позовної заяви.

Відповідно до її змісту, продавець ОСОБА_3 , надала йому та відповідачці ОСОБА_2 право користування, розпорядження та відчуження автомобілем марки BMW 325, 2007 року випуску, тип Т3, легковий купе, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 .

При оформленні довіреності 09 жовтня 2013 року, він попросив продавця оформити довіреність на нього та на ОСОБА_2 , оскільки, у випадку, якщо б довіреність була б видана лише на нього то він не зміг би оформити у подальшому автомобіль на себе. Окрім цього, мотивом зазначити відповідачку у вищевказаній довіреності, було те, що він їй довіряв та на той час став замислюватися над тим, щоб створити сім`ю.

В листопаді 2013 року він переоформив автомобіль BMW 325, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 на ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

Враховуючи ту обставину, що на час оформлення права власності на автомобіль на відповідачку, вони вже проживали разом та вели спільне господарство, вважає, що автомобіль BMW 325, 2007 року випуску є спільним майном подружжя, навіть не дивлячись на те, що він його придбав за особисті кошти. ОСОБА_2 грошової участі у придбанні зазначеного автомобілю не приймала.

Перебуваючи у шлюбі спірний автомобіль був у його користуванні, що повністю узгоджувалося із їхніми з відповідачкою внутрішньо сімейними домовленостями. Вона інколи ним також користувалася. Згодом, ними було прийнято спільне рішення здійснити продаж автомобілю BMW 325, 2007 року випуску. За спільною домовленістю з дружиною, було досягнуто згоди, що разом з майбутнім покупцем 06.02.2018 року мають зустрітися у приміщенні фірми ТОВ «БРИЗ», оскільки договір купівлі-продажу автомобілю марки BMW 325 оформлявся через зазначену юридичну особу шляхом укладання договору комісії.

Прибувши в оговорений час до приміщення ТОВ «БРИЗ», ОСОБА_2 пройшла оформлювати необхідні документи для оформлення купівлі-продажу спірного автомобілю (договір комісії № 3553/18/003338 від 06.02.2018 року), після чого представниками фірми був запрошений покупець ОСОБА_4 для безпосереднього підписання договору купівлі-продажу автомобілю BMW 325, 2007 року випуску.

До моменту фактичного підписання договору 06.02.2018 року ОСОБА_4 передав грошові кошти за придбаний ним автомобіль марки BMW 325, 2007 року випуску у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) доларів США, з якими відповідачка поїхала, попередньо передавши покупцю другий комплект ключів від спірного автомобілю.

На момент підписання договору ніхто не контролював, хто саме забере гроші. Тобто принципового питання, між ним та ОСОБА_2 про те, у «чию кишеню» будуть покладені отримані за продаж автомобілю кошти, не було.

Таким чином, на підставі договору купівлі - продажу, укладеному 06.02.2018 між ТОВ «БРИЗ» в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , останній набув право власності на автомобіль марки BMW 325, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_7 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_8 , який був у подальшому зареєстрований за ОСОБА_4 у сервісному центрі, після чого, йому було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 .

Момент продажу спірного автомобілю ОСОБА_4 , за спільним рішенням з відповідачкою, отримання нею грошей у розмірі 17 тисяч доларів США за його продаж, збігся з початком внутрішніх конфліктів у їх родині та поданням відповідної позовної заяви до суду.

Через бажання помсти за його рішення розірвати шлюб, вже перебуваючи у процесі його розірвання, ОСОБА_2 почала створювати штучні умови для того, щоб створити картину про те, що спірний автомобіль був проданий ОСОБА_4 не за їх спільною згодою, а за нібито підробленим підписом ОСОБА_2 та без її участі.

Для цього, відповідачка вдалася у край «брудну гру», вигадуючи штучні, сфабриковані кримінальні справи, вводячи в оману слідство, стверджуючи, що він без її згоди здійснив продаж автомобілю, титульним власником якого вона була та забрав всі гроші за автомобіль BMW 325, у розмірі 17 тисяч доларів США собі, що повністю не відповідає дійсності.

Скориставшись штучним кримінальним провадженням, метою якого було і є помститися за те, що вирішив розірвати шлюб, ОСОБА_2 , незрозумілим шляхом, вводячи в оману слідство, надаючи органам досудового розслідування неправдиві відомості, добилася скасування державної реєстрації автомобілю BMW 325, 2007 року випуску з його власника ОСОБА_4 , що підтверджується фотокопією листів Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області від 12 липня 2019 року. Після чого, ОСОБА_2 знову зареєструвала автомобіль марки BMW 325, 2007 року випуску на своє ім`я і на цей час є його титульним власником, що підтверджується фотокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 , доданого до позову.

Враховуючи ту обставину, що як власник ОСОБА_2 на цей час не позбавлена можливості одноособово вирішувати юридичну та фактичну долю автомобілю, що може полягати у прийнятті нею рішення про його відчуження третім особам, здачі в оренду або взагалі здачі на розбірку, існують об`єктивні ризики того, що на момент ухвалення остаточного судового рішення за поданою позовною заявою, у випадку її задоволення, фактично автомобіль вже може або бути зареєстрований за іншою особою, або взагалі припинити своє існування.

Враховуючи фактичні обставини придбання транспортного засобу, предмет позовних вимог, наявність у нього, як у позивача зареєстрованого місця проживання, вважає, що підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення позову не має. В свою чергу, не застосування заходів забезпечення позову, несе більше ризиків і збитків для нього, як позивача, оскільки ОСОБА_2 , як діючий власник автомобілю може у будь-який час здійснити його відчуження.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає заяву про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, а також відповідності способу забезпечення позову вимогам ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів.

Згідно роз`яснень даних в п.4 цієї постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Також, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Представник позивача обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду так як, на думку позивача, є всі підстави вважати, що відсутність забезпечення позову дозволяє відповідачеві, здійснити відчуження вказаного майна третім особам, що ускладнить виконання рішення суду про стягнення коштів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд встановив, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді арешту автомобіля передбачений нормами чинного законодавства, та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної справи. Таке забезпечення позову, враховуючи його предмет та ціну позову, можна вважати співмірним із заявленими вимогами.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як відсутність арешту вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість для відповідача відчужити автомобіль третім особам, що суттєво ускладнять виконання можливого рішення суду.

Суд також встановлює, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачам збитки.

Крім того, суд бере до уваги те, що позивач має зареєстроване місце проживання в Україні. Також, у суду не має підстав вважати майновий стан позивача таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачеві, які можуть бути спричинені забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову задовольнити повністю.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки BMW 325, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 .

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська