Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 758/3340/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М., касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Постанову Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року скасував. Справу № 758/3340/17 передав на новий апеляційний розгляд.
При цьому колегія суддів, зробила висновок, що:
«для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути лише висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Апеляційний суд залишив поза увагою, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Враховуючи обставини справи, характер правовідносин, в яких виник спір, відсутність інших переконливих доказів для встановлення батьківства, колегія суддів Верховного Суду вважає, що встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. При цьому, за встановлених обставин справи колегія суддів Верховного Суду вважає передчасним висновок апеляційного суду щодо ухилення відповідача від проведення відповідної експертизи».
Не можу погодитися із цим висновком колегії суддів з таких мотивів.
1. Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила дочку ОСОБА_3
1.1. Народження дитини зареєстровано Подільським РВ ДРАЦС м. Києва за заявою позивача, про що складено актовий запис від 11 липня 2013 року № 1292, в якому зазначено, що відомості про батька дитини записані відповідно до вимог частини першої статті 135 СК України зі слів матері - ОСОБА_4 , з видачею позивачу свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , в якому батьком дитини зазначено « ОСОБА_4 ».
1.2. На час народження дитини позивач не перебувала в зареєстрованому шлюбі.
1.3. Згідно із копії індивідуальної картки вагітної і породілля, оформленої на позивача в жіночій консультації позивача ЦРП Подільського району м. Києва, ОСОБА_2 , зареєстрована мешканка Подільського району м. Києва, як вагітна та взята на облік 15 листопада 2012 року, відомості про чоловіка зазначені: ОСОБА_5 , 45 років.
1.4. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2017 року призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої постановлено наступні питання: чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_2 .? Чи походить малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?
1.5. Відповідно до висновку експерта від 10 серпня 2017 року № 280 біологічне батьківство особи чоловічої генетичної статі, зразок крові якої наданий на дослідження з маркуванням « ОСОБА_1 », відносно ОСОБА_3 , народженої ОСОБА_2 , виключається.
1.6. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 року призначено повторну судово-медичну експертизу методом ДНК, проведення якої доручено експерту Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.
1.7. 07 вересня 2018 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не може прибути до експертної установи для відбору зразку крові, оскільки погіршився стан здоров`я.
1.8. Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року призначено повторну судово-медичну експертизу методом ДНК, проведення якої доручено експертам Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи. Проведення процедури по відбору зразків крові було призначено на 21 січня 2019 року.
1.9. 18 січня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від представника відповідача про перенесення відбору біологічних зразків крові, оскільки ОСОБА_1 не може з поважних причин прибути до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи у зв`язку із тривалим розладом здоров`я та просила перенести вказану процедуру на більш пізній час.
1.10. Згідно листа Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 29 січня 2019 року № 323-02 проведення відбору зразків крові відкладено на 28 лютого 2019 року й разом з тим вказано, що 21 січня 2019 року ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 прибули до експертної установи для відбору зразків крові.
1.11. 27 лютого 2019 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від представника відповідача про перенесення відбору біологічних зразків крові, оскільки ОСОБА_1 не може з поважних причин прибути до експертної установи у зв`язку із проведенням запланованої кровозмісної терапії та просила відтермінування вказану процедуру на термін, необхідний для відновлення складу крові.
1.12. Відповідно до листа Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 11 березня 2019 року № 723-02 вказано, що 28 лютого 2019 року відбір біологічних зразків не проводився у зв`язку із неприбуттям ОСОБА_1 . В той же час вказано, що позивач у справі та її дочка ОСОБА_3 в призначений день прибули до експертної установи та запропоновано апеляційному суду самостійно призначити наступну дату проведення процедури по відбору зразків крові.
1.13. Листом Київського апеляційного суду від 22 березня 2019 року сторонам у справі запропоновано узгодити між собою остаточну дату відбору біологічних зразків для забезпечення виконання експертизи.
1.14. 27 березня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від представника відповідача про перенесення відбору біологічних зразків крові на 06 червня 2019 року, оскільки у відповідача має рецидив хвороби Верльгофа.
1.15. Відповідно до листа Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року апеляційним судом призначено наступну дату для відбору крові на 14 травня 2019 року.
1.16. 13 травня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від представника відповідача про перенесення відбору біологічних зразків крові.
1.17. Відповідно до листа Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 30 травня 2019 року № 1542-02 вказано, що 14 травня 2019 року відбір біологічних зразків не проводився у зв`язку із неприбуттям ОСОБА_1 до експертної установи, проте ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 у зазначений день прибули для відбору зразків крові. Також зазначено, що у зв`язку з неможливістю проведення експертизи через неодноразове неприбуття ОСОБА_1 до експертної установи для одночасного відбору біологічних зразків ухвалу Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року залишено без виконання.
2. Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
3. У частині першій статті 44 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
4. Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
6. Апеляційний суд:
встановив, що системне та неодноразове ухилення відповідача від проведення судово-медичної генетично-ідентифікаційної експертизи шляхом нез`явлення ним до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів свідчить про його небажання отримати висновки щодо походження дитини та відповідно і спростування доводів позивачки про його батьківства щодо дитини та дає суду можливість визнати факт, який відповідачем заперечується, та підстави встановити походження дитини від відповідача, виходячи з інтересів дитини. При цьому суд врахував висновки зроблені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду при розгляді справ № 2/711/355/15 від 05 вересня 2018 року, № 750/8489/15-ц від 12 грудня 2018 року, №751/5788/16-ц від 30 травня 2018 року;
врахував, що експертна установа - Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи була обрана саме за заявою представника відповідача у справі, про дату час та місце здійснення відібрання зразків генетичного матеріалу на 21 січня 2019 року відповідач ОСОБА_1 був повідомлений експертами належним чином, що підтверджується заявою його представника від 17 січня 2019 року (Т. 2, а. с. 150), та у зв`язку з його клопотання вказаний відбір був перенесений на 28 лютого 2019 року. Однак і 28 лютого 2019 року відповідач повторно не з`явився на відбір зразків, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце вказаної медичної процедури, що підтверджується заявою представника від 27 лютого 2019 року (Т. 2, а. с. 167). Наступний відбір зразків був призначений апеляційним судом за клопотання експерта та з врахуванням клопотання відповідача на 14 травня 2019 року, однак, і на вказаний відбір відповідач не з`явився, мотивуючи це необхідністю проходження лікування (хвороба Верльгофа);
вказав, що системне ухилення відповідача як небажання отримати висновки щодо походження дитини та відповідно і спростування доводів позивачки про його батьківства щодо дитини. При цьому колегія суддів зазначила, що посилання відповідача на наявність гематологічного захворювання ( хвороба Верльгофа ) лише приводом для ухилення від проведення вказаної експертизи, оскільки зазначена хвороба не є протипоказання для забору крові ( лист директора ДУ «Інститут гематології та трансфузіології НАМН України професора Тимченка А. С.).
7. За таких обставин колегії суддів касаційну скаргу потрібно було залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.
Суддя В. І. Крат