У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2019 Справа №2-5051/08

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

представника заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» на дії Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із скаргою зазначивши субєктом дії якого оскаржуються Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, у якій просять визнати неправомірними дії начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, які полягають у відмові в задоволенні скарги філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 16 серпня 2018 року; скасувати постанову №44-01/18 про перевірку виконавчого провадження №10055947 від 02 жовтня 2018 року; визнати неправомірними дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в частині винесення 26 жовтня 2017 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №10055947 з примусового виконання виконавчого листа №2-5051/2008 виданого 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та скасувати постанову державного виконавця ВП №10055947 від 26 жовтня 2017 року про закінчення виконавчого провадження. В обґрунтування заявлених вимог покликаються на те, що на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебувало виконавче провадження №10055947 з примусового виконання виконавчого листа №2-5051/2008 виданого 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське міське відділення №6350 заборгованості за кредитним договором №137 від 05 вересня 2006 року в розмірі 2496,04 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 12105, 79 гривень, а також судовий збір в сумі 121,05 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 гривень. 26 жовтня 2017 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження посилаючись на п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої постановлено закінчити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-5051/08 виданого 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом, оскільки згідно повідомлення ПФУ №17159/06 від 17 жовтня 2017 року заборгованість, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто повністю. Вважаючи дії державного виконавця, в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №10055947 неправомірними, такими, що суперечать вимогам закону, а постанову про закінчення виконавчого провадження від 26 жовтня 2017 року винесену без правових на те підстав як таку, що підлягає скасуванню, оскільки рішення суду від 11 вересня 2008 року, на підставі якого Тернопільським міськрайонним судом 27 жовтня 2008 року видано виконавчий лист № 2-5051/2008, фактично не виконано, так як розмір боргу, визначений судом у сумі 2496,04 доларів США не перераховано на рахунок філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», стягувач 16 серпня 2018 року звернувся до начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із скаргою на дії державного виконавця, у якій просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак, постановою №44-01/18 про перевірку виконавчого провадження №10055947 від 02 жовтня 2018 року в задоволенні скарги філії ТОУ АТ «Ощадбанк» від 16 серпня 2018 року відмовлено. Заявник публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» вважає вказану постанову №44-01/18 про перевірку виконавчого провадження №10055947 від 02 жовтня 2018 року необгрунтованою та винесеною із порушенням норм матеріального права. Вказують на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 вересня 2008 року із ОСОБА_4 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське міське відділення №6350 стягнуто заборгованість за кредитним договором №137 від 05 вересня 2006 року в розмірі 2496,04 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 12105, 79 гривень, а також судовий збір в сумі 121,05 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 гривень, а тому при виконанні вказаного рішення суду державним виконавцем неправомірно взято до уваги лише визначений на день ухвалення судового рішення гривневий еквівалент в сумі 12105,79 гривень, що не є сумою боргу. Вважають, що стягненню за виконавчим документом підлягає розмір заборгованості в іноземній валюті, а саме 2496,04 долари США. Однак, згідно розрахунку погашення заборгованості за виконавчим документом на користь стягувача перераховано грошові кошти в сумі 952,81 доларів США. З цих підстав, вказують, що державний виконавець хибно дійшов висновку про те, що рішення суду виконано в повному обсязі, у звязку із чим неправомірно застосував п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та закінчив виконавче провадження, а начальник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не належним чином перевірив відповідність чинному законодавству дій державного виконавця та не здійсни відповідних дій на усунення порушень. Також зазначають, що постанова про перевірку виконавчого провадження отримана ними 08 жовтня 2018 року, а тому строк на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця не пропущено.

16 листопада 2018 року від Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області поступили до суду заперечення на скаргу, згідно яких просять відмовити у задоволенні скарги, покликаючись на її безпідставність та необґрунтованість, а також вказують, що державним виконавцем правомірно винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно виконавчого листа №2-5051/08 виданого 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом стягнуто з ОСОБА_4 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське міське відділення №6350 заборгованості за кредитним договором №137 від 05 вересня 2006 року в розмірі 2496,04 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 12105, 79 гривень, а також судовий збір в сумі 121,05 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 гривень. Таким чином, з боржника стягнуто суму заборгованості у гривневому еквіваленті, що визначений у виконавчому листі №2-5051/08 виданого 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом, оскільки згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. У відповідності до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. З цих підстав вважають, що стягувач може захистити свої права шляхом звернення із позовною заявою про стягнення інфляційних витрат та 3% річних.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» - ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила проти заявлених у скарзі вимог та просила відмовити у їх задоволенні, з підста, викладених у письмових запереченнях на скаргу.

Судом установлено:

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2008 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське міське відділення №6350 стягнуто заборгованість за кредитним договором №137 від 05 вересня 2006 року в розмірі 2496,04 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 12105, 79 гривень, а також судовий збір в сумі 121,05 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 гривень.

На виконання вказаного рішення суду, 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №2-5051/2008р. про стягнення з ОСОБА_4 в користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Тернопільського міського відділення №6350 заборгованість за кредитним договором №137 від 05 вересня 2006 року в розмірі: 2496,04 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 12105,79 гривень, судовий збір в сумі 121,05 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень.

18 листопада 2008 року головним державним виконавцем Першого відділу Держаної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову ВП №10055947 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-5051/08 виданого 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» борг у розмірі 12256,84 гривень.

01 листопада 2012 року головним державним виконавцем Першого відділу Держаної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№10055947, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 в межах суми звернення стягнення 12256,84 гривень та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_4.

17 грудня 2012 року головним державним виконавцем Першого відділу Держаної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про стягнення пенсії з боржника, згідно якої постановлено: Головному бухгалтеру утримати 12256,84 гривень боргу в користь ТОУ АТ «Державний ощадний банк України»; 1225,68 гривень виконавчого збору, 30 гривень витрат на проведення виконавчих дій, всього утримати 13512,52 гривень. З усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків проводити утримання в розмірі 20%. Утримання проводити до погашення заборгованості.

07 травня 2014 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_7 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ВП №10055947, згідно якої приєднано виконавче провадження №10055947 з примусового виконання виконавчого листа №2-5051/08 виданого 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області до зведеного виконавчого провадження №43225898, яке веде Перший відділ державної виконавчої службиТернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Як убачається із наявної у матеріалах справи копії повідомлення Тернопільського ОУПФУ Тернопільської області від 17 жовтня 2017 року за №17159/06, заборгованість пенсіонером ОСОБА_4 погашена повністю, у зв'язку із чим виконавчий документ №10055947 від 17 грудня 2012 року повернуто Тернопільському міському відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

26 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_8 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №10055947, згідно якої закінчено виконавче провадження з примусового виконання втконавчого листа №2-5051/08 виданого 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_4 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» борг у розмірі 12256,84 гривень, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки встановлено, що згідно повідомлення ПФУ №17159/06 від 17 жовтня 2017 року заборгованість, виконавчий збір та витрати по провадженню стягнуто повністю.

02 серпня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» як стягувач у виконавчому провадженні звернувся до начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_9 із скаргою за вих. №117.20-12/1/867/77167/2018-19/ВНХна дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, згідно якої просив винести постанову про перевірку виконавчого провадження №10055947, якою визнати неправомірними дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 26 жовтня 2017 року, відкритого на підставі виконавчого листа №2-5051/08 виданого 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом; скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 26 жовтня 2017 року ВП №10055947; зобов'язати державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження. Вказана скарга обгрунтована тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена неправомірно, оскільки державним виконавцем неправомірно взято до уваги гривневий еквівалент в сумі 12105,79 гивень, що не є сумою боргу.

Постановою №44-01/18 про перевірку виконавчого провадження винесеною 02 жовтня 2018 року начальником Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_9 відмовлено у задоволенні скарги філії ТОУ АТ «Ощадбанк», оскільки встановлено, що дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_8 з примусового виконання виконавчого провадження №10055947 та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Вказана постанова мотивована тим, що Законом України «Про виконавче провадження» державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, а підстави для перерахунку суми заборгованості, розраованої та визначеної у рішенні суду відсутні, а тому, оскільки у виконавчому листі №2-5051/08 виданому 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом стягнуто з ОСОБА_4 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське міське відділення №6350 заборгованість за кредитним договором №137 від 05 вересня 2006 року в розмірі 2496,04 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 12105,79 гривень, а також судовий збір в розмірі 121,05 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень, постанова про закінчення виконавчого провадження є обгрунтованою та такою, що винесена у спосіб та в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Як убачається із долученого представником заявника розрахунку погашеної заборгованості згідно КД №137 від 05 вересня 2006 року ОСОБА_4, за період з 17 грудня 2012 року по 26 жовтня 2017 року на користь стягувача ВАТ «Державний ощадний банк України» перераховано 958,81 доларів США.

Суд, заслухаши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали скарги приходить до переконання, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

В порядку розділу VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень", ст. 447 ЦПК України, передбачене право сторін виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою в разі, якщо вони вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_9 України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобовязання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Із матеріалів справи убачається, що, ухвалюючи рішення у справі, суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення. Тобто, визначаючи характер грошового зобов'язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

ОСОБА_10 Верховного Суду у постанові від п 04 липня 2018 року при розгляді справи №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18) прийшла до висновку, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов'язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов'язанням в іноземній валюті.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в укладеному між боржником ОСОБА_4 та стягувачем ВАТ «Державний ощадний банк України» кредитному договорі №137 від 05 вересня 2008 року банк надав боржнику кредит у сумі 2500 доларів США під 13% річних. Таким чином, сторони погодили, що зобов'язання повинно виконуватися в іноземній валюті.

Як зазначає ЄСПЛ в рішенні «ОСОБА_11 проти України» (заява № 40450/04): «51. Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "ОСОБА_10 проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). 52. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (994_535 ) (див., серед інших джерел, згадане вище рішення у справі ОСОБА_11.) 980_223 ….. 53. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (див. рішення у справі "Бурдов проти Росії", N 59498/00, ECHR 2002-III). Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування (див. рішення у справі "Райлян проти Росії" (Raylyan v. Russia), N 22000/03, п. 31, від 15 лютого 2007 року).

Доводи представників відділу ДВС про те, що вказівка в судовому рішенні та виконавчому листі про гривневий еквівалент зобовязання, яке виникло в іноземній валюті, свідчить про визначення суми заборгованості виключно у валюті гривня, а тому державний виконавець не вправі здійснювати перерахунок, є необґрунтованими, оскільки суд визначив суму боргу в іноземній валюті, і лише зазначив її гривневий еквівалент, як це передбачено п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Таким чином, при розгляді скарги, суд встановив, що державний виконавець при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження від 26 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні №10055947, не виконав приписів положень Закону України Про виконавче провадження щодо вжиття усіх передбачених законом заходів спрямованих на виконання рішення суду в повному обсязі, наведене свідчить про неправомірність дій державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_8 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», так як нею не взято до уваги те, що стягненню підлягає борг в іноземній валюті, однак з боржника ОСОБА_4 стягувалась заборгованість протягом тривалого періоду у національній валюті.

Крім цього, у постанові про відкриття виконавчого провадження №10055947 від 18 листопада 2008 року державним виконавцем постановлено стягувати з боржника ОСОБА_4 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість у гривневому еквіваленті, в розмірі 12256,84 гривень, незважаючи на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільсьої області від 11 вересня 2008 року та за виконавчим листом №2-5051/2008р. заборгованість із боржника ОСОБА_4 стягнута у розмірі 2496,04 доларів США із визначенням гривневого еквівалента у сумі 12105,79 гривень.

В даному випадку предметом оскарження є дії державного виконацвя щодо застосування при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №10055947 пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відтак, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що права заявника підлягають захисту шляхом визнання неправомірними дій державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в частині винесення 26 жовтня 2017 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №10055947 з примусового виконання виконавчого листа 2-5051/2008 виданого 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та скасування постанови державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про закінчення виконавчого провадження №10055947 від 26 жовтня 2017 року.

Щодо задоволення вимоги про визнання неправомірними дії начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в частині відмови в задоволенні скарги філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 16 серпня 2018 року та скасування постанови №44-01/18 про перевірку виконавчого провадження №10055947 від 02 жовтня 2018 року, суд зазначає наступне:

Відповідно із ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно із ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що дії начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області стосовно відмови у задоволенні скарги філії ТОУ АТ «Ощадбанк» від 16 серпня 2018 року слід визнати неправомірними та скасувати постанову №44-01/18 про перевірку виконавчого провадження №10055947 від 02 жовтня 2018 року.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «ОСОБА_12 проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

На підставі наведеного та керуючись статтями 12, 81, 447 453 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» на дії Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконаця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №10055947 від 26 жовтня 2017 року з примусового виконання виконавчого листа №2-5051/2008 виданого 27 жовтня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасувати постанову головного державного виконаця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про закінчення виконавчого провадження ВП №10055947 від 26 жовтня 2017 року.

Визнати неправомірними дії начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, які полягають у відмові в задоволенні скарги філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 16 серпня 2018 року.

Скасувати постанову №44-01/18 про перевірку виконавчого провадження №10055947 від 02 жовтня 2018 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду 24 січня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_13