Номер провадження: 22-ц/813/9469/19
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

17.12.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Комлева О.С., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю, -

встановила:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року позов ОСОБА_3 задоволений. Визнано за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на 71/100 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , сторони, яка не приймала участі у справі, оскільки судом до участі залучена не була, однак вважає, що оскаржуваним рішенням суду порушені права ОСОБА_2 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, у задоволені позову відмовити.

Однак, апеляційна скаргаОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню апелянту, з наступних підстав.

Відповідно до ст.352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Правовий аналіз зазначеної норми вказує на те, що розглядаючи апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції насамперед повинен перевірити доводи апелянта щодо порушення його прав та інтересів оскаржуваним рішенням суду, а відтак зробити висновок про наявність у особи права на апеляційне оскарження цього рішення в розумінні ст.352 ЦПК України.

Особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права або обов`язки цих осіб.

ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , звертаючись до суду з апеляційною скаргою, зазначив, що 23.05.2018 року ОСОБА_2 позичила відповідачу ОСОБА_4 кошти у розмірі 5900 доларів США, а останній зобов`язався їх повернути за три місяці, про що надав розписку. На час передачі вказаних коштів в якості гарантування своєї здатності повернути борг відповідач запевнив, що має у власності нерухоме майно, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок якого є гарантія повернути борг. На підтвердження цього показав договір дарування відповідного будинку від 18.06.2008р.

Однак, борг відповідач ОСОБА_4 не повернув та на її думку змовившись із позивачкою ОСОБА_3 , інсценували судовий спір з метою переведення з нього права власності на вказаний будинок на позивачку, що підтверджується поданим до суду позовом до ОСОБА_4 з вимогами про визнання за нею права власності на вказаний будинок в порядку набувальної давності.

Апелянт вважає, що постановлене рішення суду зробить неможливим примусове стягнення з відповідача ОСОБА_5 боргу ОСОБА_2 , а оскільки предмет спору безпосередньо стосується прав та інтересів ОСОБА_2 просив скасувати зазначене рішення суду.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 71/100 частин домоволодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 червня 2008 року вона та ОСОБА_4 уклали договір дарування 71/100 частин домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_3 , та складається з літери «Б» - житлової кімнати площею -11,4 кв.м., кухні -площею 6,3 кв.м., коридору - площею 4,4 кв.м. Вказаний договір дарування було зареєстровано в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» - 18.06.2008 року реєстраційний номер: 13944610.

Оскільки, відповідач не здійснював та не здійснює жодних дій на настання реальних правових наслідків для набрання чинності укладеного 18 червня 2008 року договору дарування 71/100 частин домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_3 , позивачка за захистом своїх прав звернулася до суду з вказаним позовом.

ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 не надав до суду доказів того, що оскаржуване рішення суду порушує права та інтереси ОСОБА_2 , доводи викладені в апеляційній скарзі є неналежними доказами того, що оскаржуване рішення суду порушує права ОСОБА_2 , оскільки предметом спору є визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю.ОСОБА_2 не є власником вищевказаного майна, а посилання неповернення боргу відповідачем ОСОБА_4 в рамках вказаної справи не може бути взято судом до уваги.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Оскільки, доказів того, що позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 порушені права ОСОБА_2 матеріали справи не містять та не надані ОСОБА_1 , представником ОСОБА_2 при зверненні до суду з апеляційною скаргою, апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року підлягає поверненню апелянту, у зв`язку з тим, що оскаржуваним рішенням суду не порушені права та інтереси ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 357 ЦПК України, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю - повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева