ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 641/3013/19,

провадження № 22-ц/818/4027/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Колодяжної І.М., -

у с т а н о в и в:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 23 липня 2009 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4000 грн, який в подальшому було збільшено до 31348,57 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалась повернути вказану суму та сплачувати проценти у строки та розмірі, передбаченому умовами договору.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 118653,34 грн, яка станом на 25 березня 2019 складається з: 31348,57 грн - заборгованості за кредитом; 79128,42 грн - пені за порушення зобов`язань; 2050 грн - нарахованої пені, а також штрафів: 500 грн - фіксована складова, 5626, 35 грн - процентна складова.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 31348 грн 57 коп. та 1921 грн судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявленого АТ КБ «ПриватБанк» позову відмовити.

Мотивуючи скаргу зазначила, що наявність заборгованості за кредитним договором не підтверджується належними та допустимими доказами, якими є первинні бухгалтерські документи, під час укладення кредитного договору ОСОБА_3 не було повідомлено сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки, вартості супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом. Крім того, задовольнивши позов частково, суд першої інстанції стягнув з відповідача судовий збір не пропорційно до задоволених вимог, а у повному обсязі.

АТ КБ «ПриватБанк» рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту у розмірі 31348, 57 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 23 липня 2009 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 400 грн, який в подальшому було збільшено до 31348 грн 57 коп.

Як вбачається із наданої позивачем довідки від 08 травня 2019 року відповідач ОСОБА_3 згідно кредитного договору б/н від 23 липня 2009 року отримувала картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , остання з них мала термін дії останнього дня лютого 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір було укладено шляхом підписання ОСОБА_3 заяви, де вказано, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(ст. 1050 ЦК).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525,526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Встановлено, що взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 25 березня 2019 року виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 31348,57 грн, що підтверджується випискою по рахунку, відкритого на ім`я відповідача, розрахунком заборгованості за кредитом.

Жодних доказів на спростування вищевказаних обставин відповідачем не надано.

Ненадання боржнику в письмовій формі повної інформації про умови кредитування та про орієнтовну сукупну вартість кредиту не є підставою для відмови у стягненні простроченої заборгованості за тілом кредиту.

Разом з тим, не можна погодитись з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судового збору у розмірі 1921 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 118 653 грн. 34 коп. АТ КБ «ПриватБанк» було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн.

Оскільки рішенням суду першої інстанції стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість у сумі 31 348 грн. 57 коп., тобто позов задоволено на 26,42%, то пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 507 грн 53 коп.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача до 507 грн 53 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 507 грн 53 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова