Справа № 344/8136/18
Провадження № 22-ц/4808/84/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Ясеновенко Л.В., Томин О.О.

секретаря Капущак С.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2018 року, в складі судді Татарінової О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення пені за несплату аліментів,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4, яка продовжує навчання та стягнення пені за несплату аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що згідно рішення суду з відповідача здійснювалося стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, однак на даний час ОСОБА_4 навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу на заочній формі навчання та в Університеті Шльонському в Катовіцах (Республіка Польща) на денній формі навчання. У зв»язку з навчанням дочка не має змоги влаштуватись на роботу, тому потребує матеріального утримання на час навчання. Позивач просила стягнути з відповідача на утримання дочки яка продовжує навчання у її користь аліменти у розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісяця до закінчення навчання чи до досягнення донькою двадцятитрьохрічного віку.

Позивач зазначила також що відповідач не сплачує аліменти, що стягуються з нього на підставі виданого Івано-Франківським міським судом виконавчого листа № 2-5665 від 06.05.2003 року, розмір заборгованості по аліментах складає 74 117,25 грн тому просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за несплату аліментів в розмірі у розмірі заборгованості по оплаті аліментів у сумі 74 117,25 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 12 червня 2018 року до закінчення її навчання в Університеті Шльонському в Катовіцах (Республіка Польща), але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 74117,25 грн. В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 1409,60 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає, що рішення суду в частині позовних вимог, щодо визначення способу стягнення аліментів та відмови в позовних вимогах є незаконним, суд не встановив обставини, які мають значення для справи та порушив норми матеріального права.

При визначенні розміру аліментів, суд, не зважаючи на те, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3частини всіх доходів щомісяця, безпідставно вирішив стягувати аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно.

Апелянт просить скасувати рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1000 гривень щомісячно, ухваливши в цій частині нове рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду в частині стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів у сумі 74117,25 грн. вважає рішення таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права.

Апелянт вказав, що суд першої інстанції не взяв до уваги наданий ним розрахунок пені на суму 22113,42 грн, натомість визнав обгрунтованим розмір пені у сумі 74117,25 грн хоча позивач не довела належними доказами вказаний розмір пені.

Апелянт просив рішення суду в частині стягнення з нього пені в сумі 74117,25 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути 22113,42 грн. пені за прострочення стягнення аліментів.

В засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримала доводи поданої апеляційної скарги та заперечила вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, заперечуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 просила скасувати рішення в частині стягнення пені та ухвалити нове яким зменшити розмір пені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та перевіривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює та не отримує жодних доходів, в зв»язку з цим зменшив розмір запропонований позивачем з 1/3 частини всіх доходів до 1000 грн щомісячно до закінчення навчання та стягнув з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 74117 грн, 25 коп.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 07.02.2006 року розірвали.

Від шлюбу у сторін народилася дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на даний час навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу за спеціальністю «Інформаційна, бібліотечна та архівна справа» заочної форми навчання за освітнім рівнем бакалавр за повне відшкодування витрат на підготовку. Відповідно до договору № ІС-16-0002-01 студентом за весь період навчання оплачено кошти в сумі 17720,00 грн., що підтверджується копією довідки №539 від 22.10.2018 року, виданої Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу.

Згідно з копією довідки (засвідченого перекладу) ОСОБА_4 також навчається на філологічному факультеті - Катовіце, Шльонський Університет, 4 семестр рекламної та кризової комунікації, спеціальність - іміджовий консалтинг і переговори/стаціонар,І ступеня/ літній семестр 2017/2018 від 19.02.2018 до 30.09.2018/, стаціонарна форма навчання першого ступеня, 3 роки (6 семестрів). Дата початку навчання 01.10.2016 року, за плановий термін закінчення навчання 30.09.2019 року (а.с.64).

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ч.1 ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час не працює та не отримує жодних доходів, а тому з нього слід стягнути аліменти на користь повнолітньої дочки яка продовжує навчання у розмірі 1000 грн. щомісячно.

Що стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо зменшення розміру пені, то слід зазначити наступне.

Статтею 180 СК України встановлений обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов»язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов»язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобо»язання боржником. Після порушення боржником свого обов»язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов»язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Як вбачається з довідки-розрахунку №В194103 від 24.04.2018 року виданої Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, заборгованість по несплаті аліментів станом на 01.04.2018 року становить 74 117,25 грн. Розмір заборгованості по оплаті аліментів відповідачем не оспорюється.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов»язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов»язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з»ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов»язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов»язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Суд апеляційної інстанції погоджується з обчисленням пені, відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки він відповідає правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Разом з тим, оскільки розмір нарахованої пені значно перевищує розмір заборгованості по аліментах, то суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з відповідача пеню у розмірі заборгованості по оплаті аліментів у сумі 74 117,25 грн.

З огляду на зазначене, доводи апелянта про те що судом першої інстанції невірно визначено суму пені є необгрунтованими.

Згідно положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 07 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Ясеновенко

О.О. Томин