КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3094/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/1487/17

31 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Сергієнко Ірини Володимирівни на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Майбоженко А.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення депозитного вкладу, -

в с т а н о в и в :

03 листопада 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення депозитного вкладу.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 18.10.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір № SAMDN3173 (Вклад «Стандарт, 12 міс.»), відповідно до якого ним було передано, а банком прийнято грошові кошти в розмірі 24 384,00 доларів США на строк 12 місяців з 18.10.2013 року по 18.10.2014 року. Процентна ставка за договором становить 8,5% річних. Факт внесення коштів підтверджується квитанцією № 8 від 18.10.2013 року.

27.09.2017 року, не маючи наміру продовжувати строк дії вкладу, ним було подано до банку заяву про дострокове розірвання договору та повернення депозитного вкладу. Проте відповідач відмовив у видачі йому коштів по депозиту, про що його було повідомлено листом № 20.1.0.0.0/7-20171005/5721 від 27.10.2017 року. Відмова відповідача у видачі суми вкладу мотивована припиненням діяльності банку на території АРК та м. Севастополя у зв'язку з їх тимчасовою окупацією. Припинення діяльності банку обумовлено Постановою Правління Національного банку України № 260 від 06.05.2014 року, відповідно до п. 5 якої банки, зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Посилаючись на те, що відмова відповідача у видачі коштів депозитного вкладу є неправомірною, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму депозитного вкладу у розмірі 24 384,00 долари США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 банківський вклад у розмірі 24 384 долари США, що станом на 23.04.2018 року еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ 638 129, 28 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 6 381,28 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року заяву відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд заочного рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення депозитного вкладу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» адвокат Сергієнко Ірина Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для ухвалення заочного рішення у даній справі є помилковим, так як такий розгляд є можливим у разі повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого про розгляд справи відповідача. У даній справі відповідач не з"явився в судове засідання лише 23.04.2018 року.

Зазначала, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя.

Вказувала на те, що судом невірно застосовані положення ст. ст. 1058, 1059 ЦК України, позивачем не надано належних доказів укладення з банком спірного договору та не підтверджено знаходження коштів на рахунках банку. Оскільки, відповідач піддає сумніву факт укладення з позивачем депозитного договору, а також факт внесення позивачем коштів (вкладу на депозитний рахунок), у тому числі, справжність та автентичність наданих позивачем копій договору та квитанції, вважала, що суд не сприяв всебічному і повному з"ясуванню обставин справи з огляду на їх особливість та не надав відповідну правову оцінку доказам, які надані позивачем, а також належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності.

Вважала, що зобов'язання за договорами, укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Кримської філії та кримськими клієнтами виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке націоналізовано окупаційною владою і підстав для стягнення вкладу з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» немає.

30 січня 2019 року представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Зазначає, що позивачем на підтвердження укладення між ним та відповідачем договору банківського вкладу було надано суду оригінал договору від 18.10. 2013 року та квитанції, які були оглянуті судом в судовому засіданні та посвідчені суддею копії цих доказів долучені до матеріалів справи. Відповідач не надав суду доказів сплати ним коштів позивачу до вказаному договору депозиту, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми вкладу є законні та обгрунтовані . Доводи представника відповідача про те, що зобов"язання за вказаним депозитним договором повинно виконувати АНО " ФЗН" є абсолютно безпідставними, так як між вказаною юридичної особою іншої держави і позивачем відсутні будь-яку договірні відносини. Безпідставними є доводи скарги про порушення судом першої інстанції процесуального порядку ухвалення заочного рішення, так як заочне рішення було ухвалене з дотриманням вимог ст. 280 ЦПК України, яка регулює порядок ухвалення заочного рішення.

В судовому засіданні представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Кобзар Юлія Богданівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № SAMDN3173 (вклад «Стандарт, 12 міс.»), відповідно до якого позивачем було передано, а відповідачем прийнято грошові кошти у розмірі 24 384 долари США на строк 12 місяців з 18.10.2013 року по 18.10.2014 року. Процентна ставка договором визначена у розмірі 8,5% річних. Даний договір був укладений в м. Севастополь АР Крим за місцем проживання позивача.

На виконання умов зазначеного договору позивачем внесені грошові кошти у розмірі 24 384 доларів США.

27 вересня 2017 року позивач звернувся до банку з заявою про розірвання договору і видачу депозиту, додавши до цієї заяви довідку № НОМЕР_1 від 05.09.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та реєстрацію свого місця проживання в м. Києві.

Листом від 27 жовтня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовив позивачу у виплаті суми вкладу, посилаючись на окупацію території АРК, де укладався договір банківського вкладу, прийняття Правлінням НБУ постанови від 06 травня 2014 року № 260, згідно з якою тимчасово, до закінчення окупації, припинено подальшу діяльність українських банківських установ та їх відокремлених підрозділів на зазначеній території.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт укладення депозитного договору та передачу коштів банку, відповідачем не подано до суду доказів, які б вказували на повернення вкладу позивачу. Форма договору та квитанції відповідають вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, та Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказах та вимогах матеріального і процесуального закону, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми договору банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку Українии від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема - квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

На підтвердження укладання між ним та ПАТ " КБ " ПриватБанк" договору № SAMDN3173 вклад «Стандарт, 12 міс.» 18.10.203 року ОСОБА_5 надав суду договір та квитанцію від 18.10.2013 року про внесення коштів на депозитний рахунок банку. Вказана квитанція містить усі необхідні реквізити, а саме:відомості про платника; призначення платежу; підпис працівника банку; електронний цифровий підпис.

Надавши належну оцінку наданим позивачем доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що між сторонами укладено договір про депозитний вклад і позивачем внесенні кошти на депозитний рахунок банку.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності та недопустимості доказів на підтвердження виникнення між сторонами спірних правовідносин з приводу договору банківського вкладу є необґрунтованими, оскільки такі доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч. 1 ч. 2 ст. 77 ЦПК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зазначити, що до суду позивачем було надано копію договору від 18.10.2013 року та копію квитанції від 18.10.2013 року. В судовому засіданні представником позивача було надано суду для огляду оригінали вказаних документів, про відповідність наданих копій їх оригіналам здійснено засвідчувальний напис суддею, а тому судом обґрунтовано визнано вказані докази належними та підставно покладено їх в основу судового рішення. Оригінал договору № SAMDN3173 (вклад «Стандарт, 12 міс.») від 18 жовтня 2013 року та оригінал квитанції №8 від 18.10.2013 року на суму 24 384 долари США були також оглянуті судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 1060 ЦК України, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Однак усупереч вказаним нормам матеріального права та взятим на себе зобов'язанням за договором банківського вкладу банк їх не виконав, грошові кошти позивачу не повернув, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача суми вкладу у розмірі 24 384 долари США, що за курсом НБУ на момент ухвалення судового рішення становить 638 129,28 грн.

ПАТ КБ «ПриватБанк» жодних письмових доказів на підтвердження повернення позивачу коштів по договору депозиту ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що підстав для виплати позивачу коштів по вкладу немає, так як відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, знаходження відокремленого підрозділу ПАТ КБ «ПриватБанк» на тимчасово окупованій території АРК та міста Севастополя не звільняє банк від виконання зобов"язань перед позивачем за договором банківського вкладу.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що зобов'язання за договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Кримської філії та позивачем, виконує Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь, так як останній не є стороною укладеного між позивачем та відповідачем договору банківського вкладу, доказів здійснення такого виконання договору вказаним фондом представником відповідача суду не надано, а тому такі доводи є припущенням, а рішення суду не може грунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду щодо наявності підстав для ухвалення заочного рішення, не грунтуються на вимогах процесуального права, з огляду на наступне.

Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вказана норма процесуального закону не передбачає такої умови проведення заочного розгляду справи, як повторна неявка відповідача в судове засідання.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, правильно встановив характер правовідносин, що склалися між сторонами, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором депозиту.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» адвоката Сергієнко Ірини Володимирівни.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» адвоката Сергієнко ІриниВолодимирівнизалишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2019 року.

Головуючий: Судді: