РІШЕННЯ

Іменем України

22.01.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кузь В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Янковської С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і ділової репутації та стягнення моральної шкоди і судових витрат , -

В С Т А Н О В И В:

14.06.2018 року позивач звернувся в суд з позовною заявою про захист честі та гідності і ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Просить визнати інформацію поширену ОСОБА_2 в апеляційній скарзі від 29.03.2018 року на рішення Радехівського районного суду Львівської області, недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право і завдає шкоди діловій репутації ОСОБА_1, у звязку з чим просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19 липня 2018 року провадження у справі відкрито та справу призначено до підготовчого засідання на 12 вересня 2018 року.

19.06.2018 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання інформації поширеної ОСОБА_2 в апеляційній скарзі від 24.04.2018 року на рішення Бродівського районного суду Львівської області, недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право і завдає шкоди діловій репутації ОСОБА_1, у звязку з чим просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року вказані справи обєднано в одне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.04.2018 року Відповідач оскаржив рішення Радехівського районного суду Львівської області апеляційною скаргою від 29.03.2018 року, у якій виклав недостовірну, негативну інформацію щодо нього, чим порушив його немайнові права на честь та гідність і ділову репутацію та завдав моральних страждань, що в сукупності призвело до значного погіршення стану його здоров'я.

Вважає викладену інформацію в апеляційній скарзі ОСОБА_2 від 29.03.2018 року, щодо нього, позивача, незаконною та такою, що порушує його гарантовані КонституцієюУкраїни права.

Зокрема зазначає, що інформація щодо нього була поширена шляхом подання ОСОБА_2 апеляційної скарги від 29.03.2018 року на рішення Радехівського районного суду Львівської області, а згодом цим судом направлена до Апеляційного суду Львівської області.

В апеляційній скарзі від 29.03.2018 року, Відповідач, виклав , що нібито ним, ОСОБА_3, здійснюються: злочинні дії за допомогою корумпованих осіб Міністерства юстиції України; - злочинні дії за допомогою корумпованих осіб Національної комісії з цінних паперів; береться участь - у кримінальному дуеті Белей - ОСОБА_4; при цих суб'єктивних твердженнях Відповідач ОСОБА_2 відкрито, в образливій формі називає його - аферистом і шахраєм.

Вважає, що зазначена в апеляційній скарзі від 29.03.2018 року інформація, є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності та наявним фактичним даним. Будь-яке посилання Відповідача на кримінальне провадження № 0000913, не дає йому жодних правових підстав називати його, позивача, злочинцем, аферистом і шахраєм, учасником кримінального дуету, оскільки злочинцем може бути визнана особа лише за обвинувальним вироком суду.

Окрім того, 24.04.2018 року Відповідач по справі - ОСОБА_2 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області з апеляційною скаргою, у якій виклав недостовірну та негативну інформацію, щодо нього, чим порушив його немайнові права на честь та гідність і ділову репутацію та завдав моральних страждань, що в сукупності призвело до значного погіршення стану його здоров'я.

Вважає викладену інформацію в апеляційній скарзі ОСОБА_2 від 24.04.2018 року, щодо нього, незаконною та такою, що порушує гарантовані Конституцією України права

Інформація щодо нього була поширена шляхом подання ОСОБА_2 апеляційної скарги від 24.04.2018 року до Бродівського районного суду Львівської області, а згодом цим судом направлена до Апеляційного суду Львівської області.

В апеляційній скарзі від 24.04.2018 року Відповідач, поширює образливу та недостовірну інформацію, щодо нього, позивача, та членів його родини, а саме, що нібито позивач: - вигнав з квартири законну дружину з малолітньою дочкою; - вигнав з дому цивільну дружину з неповнолітньою донькою; - ухиляється від сплати аліментів; а також ОСОБА_2 зазначає в апеляційній скарзі від 24.04.2018 року, що у позивача є кілька десятків епізодів шахрайських та інших злочинних дій , при цих суб'єктивних твердженнях Відповідач - ОСОБА_2 відкрито, в образливій формі називає його цивільну дружину - «Машкою-малолєткою».

Вважає, що зазначена в апеляційній скарзі Відповідача від 24.04.2018 року інформація, є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності та наявним фактичним даним. Будь-яке посилання Відповідача на кримінальне провадження № 0000913 та на те, що Відповідач - ОСОБА_2 є колишнім начальником відділу спецпідрозділу «К» по боротьбі з корупцією організованою злочинністю управління СБУ у Львівській області, не дає йому жодних правових підстав називати його, позивача, дії - шахрайськими та злочинними, оскільки злочинцем може бути визнана особа лише за обвинувальним вироком суду.

Зважаючи на вищенаведені доводи, вважає, що поширення недостовірної інформації щодо вчинення ним, позивачем вищезазначених дій та звернення щодо членів його родини в образливій формі, Відповідач ОСОБА_2 завдав шкоди немайновим інтересам, порушив гідність, честь та ділову репутацію його позивача, а також спровокував погіршення стану його здоров'я, що призвело до госпіталізації у стаціонар медичного закладу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позові. Просить такий задовольнити.

В чергове судове засідання позивач та його представник не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоч належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не подали.

Відповідач в судовому засіданні позовних вимог не визнав, покликавшись на свої письмові заперечення відповідно до яких, вважає позов безпідставним. Вказує, що у проваджені судів існувало кілька позовів між ним та позивачем. Виконавчою службою позивач неодноразово попереджався про необхідність виконання рішень судів і про кримінальну відповідальність за їх невиконання, але він вперто ігнорує Конституцію і Закон. Як доказ цього, надав суду два листи-попередження , що відділом примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 5 лютого 2015 року і 25 січня 2016 року. адесувались ОСОБА_1 Просить суд звернути увагу , що в абзацах 3 і 4 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено:« Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов,апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі та ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а також предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі та ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а також іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі».

Таким чином, вважає,що позовна заява Белея про захист гідності, честі та ділової репутації не підлягає розгляду судом, оскільки оскаржувана ним інформація є предметом апеляційного перегляду Апеляційним судом Львівської області в порядку, встановленому процесуальним законом.

Він звернувся із апеляційною скаргою не до третіх осіб, як стверджує в позовній заяві Белей, а до конституційного органу-Апеляційного суду Львівської області, використовуючи своє конституційне право на судовий захист.

Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку , що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю таких.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

У відповідності до ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Згідно зі ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Так судом встановлено, і не заперечується сторонами у справі, що між ними тривалий час існують суперечності , що є предметом розгляду у судах, у яких постановлено рішення.

Зокрема, позивач стверджує, що поширена відповідачем інформація викладена в апеляційній скарзі від 29.03.2018 року до Радехівського районного суду Львівської області, та в апеляційній скарзі від 24.04.2018 року до Бродівського районного суду Львівської області є недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право і завдає шкоди діловій репутації позивачу, призвела до його моральних страждань.

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» , зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до положень п.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів.

Згідно із ч.1, ст.47-1 Закону України «Про інформацію», під інформацією розуміється документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Частиною 2 ст. 47-1 вказаного Закону передбачено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі, фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Таким чином, викладена відповідачем інформація, яку просить спростувати позивач як недостовірну, не стосується відносин честі та гідності, а є підставою оскарження рішення судів.

Так, постановою Апеляційного суду Львівської області від 25 червня 2018 року, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 від 29.03.2018 року на судовий наказ Радехівського районного суду м. Львова виданий 21.08.2017 року у справі за заявою ОСОБА_4 про стягнення із ОСОБА_1 нарахованої працівникові , але не виплаченої заробітної плати, ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, а судовий наказ скасовано.

Відтак, розглядаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції не відхилив доводи такої, не спростував відомостей викладених у ній , прийняв доводи скаржника, як доказ та прийняв рішення.

Окрім того, постановою Апеляційного суду Львівської області від 05.11.2018 року, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 від 24 квітня 2018 року на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 28 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ТзОВ " Готель "Європа- Броди", за участю третьої особи - ОСОБА_2 про поділ майна, що є об"єктос сумісної власності та визнання недійсним іпотечного договору, ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У вказаній постанові судом зазначено:" Слід зазначити і те, що ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає інші підстави, які на його думку є підставами для визнання недійсними іпотечних договорів, однак такі не можуть братись до уваги судом апеляційної інстанції, так як ОСОБА_7 не є позивачем у даній справі".

Відтак, судом апеляційної інстанції досліджено доводи апеляційної скарги, взято до уваги твердження апелянта, разом з тим відхилено його апеляційну скаргу, з огляду на його процесуальне становище, а саме, що останній не є позивачем у справі.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1, інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Таким чином, оскільки викладена відповідачем інформація, яку просить спростувати позивач як недостовірну, була предметом розгляду судом апеляційної інстанції, доводи викладені у апеляційних скаргах не було визнано в судовому порядку недопустимими чи недостовірними, відтак підстав для задоволення позову у суду немає.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки вимога позивача про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про спростування недостовірної інформації, яка задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст..ст. 1, 3,10 , 12, 81, 89, 141, 258,259, 263-265 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо визнання інформації поширеної відповідачем в апеляційних скаргах від 24 квітня 2018 року з оскарження рішення Бродівського районного суду Львівської області та від 29 березня 2018 року з оскарження рішення Радехівського районного суду Львівської області недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право і завдає шкоди діловій репутації позивачу, а також стягнення моральної шкоди та судових витрат, відмовити за безпідставністю такого.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу виготовлення повного його тексту до Львівського апеляційного суду через суд, що ухвалив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1;

Відповідач: ОСОБА_2, зараєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повне рішення виготовлено 28 січня 2019 року.

Суддя В. Кузь