ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1613/284/2012 Номер провадження 22-ц/814/2350/19Головуючий у 1-й інстанції Цвітайло П. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Чумак О.В.,

секретар Зеленська О.І.,

за участю ОСОБА_1 та його адвоката Мушука В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 11 липня 2019 року, постановлену суддею Цвітайло П.В.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Шкурупій О.Ю.,

в с т а н о в и в:

25.06.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою, в якій просив скасувати постанову головного державного виконавця Київського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Шкурупій О.Ю. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 13.12.2018 ВП №32736065 та визнати протиправними (неправомірними) дії головного державного щодо її направлення Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

В обґрунтування скарги зазначає, що з 2013 року він, ОСОБА_1 , проживає та працює у м.Бєлгород Російської Федерації, де у нього є дружина та двоє дітей. У червні 2019 року під час відвідування батьків та доньки, які проживають у м.Полтава, йому стало відомо про обмеження у праві виїзду за кордон застосоване до нього постановою головного державного виконавця від 13.12.2018 ВП №32736065.

Зазначає, що не був обізнаний про відкрите виконавче провадження щодо примусового стягнення з нього аліментів, кошти на утримання доньки передавав через своїх батьків, підтверджуючі документи про їх сплату залишилися за місцем його проживання у м.Бєлгороді. Просить врахувати, що згідно попереднього медичного обстеження має онкологічне захворювання і для повноцінної медичної допомоги йому необхідно мати можливість перетину державного кордону.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 11.07.2019 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги.

Ухвала суду вмотивована тим, що у боржника ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої становить 44450, 24 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, та є підставою для застосування п.1 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно оскаржувані виконавчі дії - тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, вчинені правомірно.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити його скаргу.

Зазначає, що районним судом не досліджено матеріали виконавчого провадження та не перевірено наявність чи відсутність у нього заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням змін до ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Заперечує нарахований державним виконавцем розмір боргу на суму 44450,24 грн., так як він нарахований за період до 28.08.2018, з якого почали діяти зміни до указаної норми Закону.

Наголошує, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 20.06.2019, а тому дії державного виконавця щодо її направлення на виконання до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України є передчасними. Вимога щодо визнання таких дій протиправними районним судом не розглянута. Безпідставно не враховано стан його здоров`я та необхідність термінового лікування на території РФ, де у нього залишилися дружина та двоє дітей.

Головний державний виконавець Київського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Шкурупій О.Ю. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін. Зазначив, що розмір заборгованості зі сплати аліментів, обрахований ним за період з 24.05.2012 по 13.12.2018 та становить 44450,24 грн. у зв`язку із чим боржник був тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України. Копія оскаржуваної постанови надіслана боржнику листом від 13.12.2018 №57210 за адресою: АДРЕСА_1 .

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (ч.ч.1,3 ст.368 ЦПК України).

У суді апеляційної інстанції скаржник та його представник - адвокат Мушук В.В. підтримали доводи апеляційної скарги. Представник Київського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. У відзиві на апеляційну скаргу просить справу розглядати за відсутності представника ВДВС.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника та його представника - адвоката Мушука В.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавчий лист №1613/284/2012, виданий 15.05.2012 Котелевським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2012 року і до повноліття доньки (виконавче провадження №32736065).

Постановою головного державного виконавця Київського відділу ДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області Шкурупієм О.Ю. від 13.12.2018 в рамках виконавчого провадження ВП №32736065 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №1613/284/2012, виданого 15.05.2012.

Постанова вмотивована тим, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість, яка станом на 13.12.2018 становить 44450, 24 грн. та обрахована державним виконавцем за період з 24.05.2012 по 13.12.2018./а.с.49/

Відмовляючи у задоволенні скарги, районний суд виходив із наявних невиконаних боржником ОСОБА_1 аліментних зобов`язань та положень п.1 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», ч.2 ст.195 СК України, що є підставою для застосування відносно боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержав за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №2475-VIII від 03.07.2018, набрав чинності 28.08.2018) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, в тому числі, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України - це один із видів забезпечення виконання зобов`язання, який має допоміжний (акцесорний) стосовно основного зобов`язання характер.

Враховуючи, що обмеження боржника у праві виїзду за межі Україниза своєю юридичною природою є забезпеченням своєчасного виконання обов`язків боржника, застосування такого стягнення за наявності прострочення є одним із видів правової відповідальності. А тому суд першої інстанції помилково не застосував норму Конституції України щодо дії нормативно-правових актів в часі та дійшов хибного висновку про правомірність постанови головного державного виконавця Київського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Шкурупій О.Ю. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів також погоджується із доводами боржника щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір заборгованості та період її виникнення. Розмір заборгованості 44450, 24 грн. та період її нарахування не підтверджений матеріалами справи, зокрема, матеріалами виконавчого провадження, яке судом першої інстанції при винесенні ухвали не досліджувалося, а доводи боржника не були перевірені, а тому висновки суду щодо доведеності та достатності підстав для застосування обмежень відносно боржника є припущенням.

Відповідно до загальних принципів цивільного судочинства кожна сторона має довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженістть, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальх дій (п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця.

За змістом норми ст.451 ЦПК України суд при розгляді скарги на рішення чи дії державного виконавця має перевірити доводи скаржника щодо обгрунтованості скарги, чи оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень, чи не було порушено право заявника.

Між тим, районний суд викладених норм процесуального закону не дотримався та не залучив до участі у розгляді скарги стягувача ОСОБА_2 , як наслідок, не перевірив належним чином доводи скаржника щодо часткової сплати ним аліментів упродовж періоду виконавчого провадження, не з`ясував у державного виконавця розрахунок заборгованості, що свідчить про надмірно формальний розгляд скарги. При цьому надмірний формалізм у трактуванні національного процессуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст.6 Конвенції).

Таким чином суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, констатуючи наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, з копії постанови, наданої самим боржником, та дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 . При цьому суд не з`ясував думку стягувача, не перевірив доводи боржника щодо часткового погашення аліментів та не врахував надані ним докази його матеріального та сімейного стану, наявність у нього сім`ї та неповнолітніх дітей за межами України, а також наявність захворювання і потреби в лікуванні, що має істотне значення при вирішенні питання щодо правомірності застосованого державним виконавцем тимчасового обмеження у праві виїзду за межі країни.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції, задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування оскарженої постанови державного виконавця щодо встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376 п.3,4, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 11 липня 2019 року- скасувати.

Скасувати постанову головного державного виконавця Київського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Шкурупій О.Ю. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України від 13.12.2018 ВП №32736065 та визнати протиправними (неправомірними) дії головного державного щодо її направлення Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.09.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

О.В. Чумак