Справа № 219/4725/19
Провадження № 2/219/1834/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2019 року м. Бахмут Донецької області
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Хомченко Л.І.,
секретар Останкевич Є.Ю.,
представника позивача Топчийова Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 а до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", Приватного нотаріусу Хара Наталі Станіславівни, третя особа: Приватний виконавець Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ОСОБА_2 через свого представника звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", Приватного нотаріусу Хара Наталі Станіславівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування заяви зазначає, що 19.04.2019 року ним під розпис було отримано супровідний лист датований 09.04.2019 року від приватного виконавця та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.04.2019 року (ВП №58756953). З якої вбачається, що ця постанова винесена на підставі виконавчого напису нотаріуса №6245 від 13.03.2019 року.
На його адресу не надходило від приватного нотаріуса жодного документу, які б давали підстави для здійснення виконавчого напису.
Строк звернення до суду та до нотаріуса розпочався з дня порушення, тобто з дня наступного місяця за звітним. Останній платіж був зроблений 12.03.2014 року, а тому право вимоги у Банка виникла з 10.04.2014 року, так як ця дата передбачена в договорі, як термін сплати чергового платежу. Банк звернувся до приватного нотаріуса 13.03.2019 року, тобто за межами строку давності у 3 роки. Якщо навіть не брати строк позовної давності на застосування якого він буде наполягати, то строк за який мав би банк стягнути кошти є термін з 14.03.2016 року по 19.11.2016 року (кінцевий термін дії договору), тобто за 8 місяців 5 днів. За цей період часу не буде така заборгованість і в такій сумі, яка вказана в виконавчому написі №6245 від 13.03.2019 року
Вважає, що вищезазначений виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню.
З урахуванням наведеного, суми, стягнуті з нього нотаріусом за спірним виконавчим написом, не є безспірними та ним не визнаються, а сам виконавчий напис вчинено без дотримання вимог та умов, визначених ст.88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений.
Приватний нотаріус Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність.
Третя особа приватний виконавець Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
09.04.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 58756953 на виконання виконавчого напису № 6245 виданого 13.03.2019 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в розмірі 57 861,45 грн. (зворотній бік а.с.4).
Відповідно до квитанцій наданих позивачем, останнім у період з грудня 2012 року по березень 2014 року було сплачено суму у розмірі 38 287 грн. 00 коп. на погашення кредиту (а.с.6-10).
Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
У відповідності до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Відповідно до ст. 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11.03.2015 у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.
Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.
Серед документів, які надавалися приватному нотаріусу для вчинення нотаріального напису, відсутні документи, якими безспірно підтверджується сума заборгованості за кредитом.
Таким чином, є підстави для висновку про те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Крім того, нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості.
У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.
У Постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі за № 6-887цс17 зазначено, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Отже, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позовна заява ОСОБА_2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, частиною 2 статті 247, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис (реєстраційний номер 6245) від 13.03.2019 року вчинений приватним нотаріусом Хара Наталя Станіславівною, ліцензія 6685, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПУМБ» заборгованість в розмірі 57 861 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот шістдесят одна гривня) 45 копійок.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПУМБ» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768,40 грн.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з часу його проголошення через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з часу його проголошення.

Суддя Л.І.Хомченко