Провадження №22-ц/812/1346/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 вересня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу №478/317/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу, яку постановив Казанківський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Іщенко Христини Валеріївна у приміщенні цього суду 23 травня 2019 року, повний текст якої виготовлений в той же день, за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма ім. Шевченко» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и л а :

У березні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма ім. Шевченко» (далі - ПСП «Агрофірма ім. Шевченко») про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі.

Позов мотивовано тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого 01 червня 2004 р., позивач є власником земельної ділянки площею 4,23 га в межах території Червонознам`янської сільської ради Казанківського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої НОМЕР_2 .

24 грудня 2010 р. між ПСП «Агрофірма ім. Шевченко» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, зареєстрований у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 грудня 2010 р. за №09. Відповідно до п. 9 зазначеного договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою в сумі 3% від оцінки земельного паю. Строк внесення орендної плати визначений - до кінця поточного року.

Посилаючись на недотримання відповідачем умов договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, за період з 2011 р. по 2017 р. включно виникла заборгованість у розмірі 50000 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь, а також стягнути судові витрати.

У березні 2019 р. ОСОБА_1 надав суду уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по орендній платі за період з 2011 р. по 2018 р. в сумі 40121 грн. та 3% річних в сумі 2947 грн. та розірвати вищевказаний договір оренди, а також стягнути з ПСП «Агрофірма ім. Шевченко» судові витрати.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2019 р. уточнена позовна заява повернута позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що станом на дату подачі заяви про збільшення позовних вимог справа перебувала на стадії судового розгляду, а тому позивач втратив право на збільшення позовних вимог у даному провадженні, виходячи із положень п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, що не перешкоджає йому звернутися з окремим позовом до суду.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій зазначив, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права та просить її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що порушення судом норм процесуального права призвело до порушення прав позивача на справедливий суд, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Суд першої інстанції, фактично позбавив позивача права належним чином, з урахуванням принципу змагальності сторін захищати свої законні права та інтереси.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Статею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд вважав, що заява про збільшення позовних вимог не може бути прийнята у даній справі, оскільки станом на дату подачі заяви про збільшення позовних вимог справа перебувала на стадії судового розгляду, а тому позивач втратив право на збільшення позовних вимог у даному провадженні і таке є підставою для повернення уточненої позовної заяви.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2018 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 02 квітня 2018 р.

У березні 2019 р. ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по орендній платі за період з 2011 р. по 2018 р. в сумі 40121 грн. та 3% річних в сумі 2947 грн. та розірвати вищевказаний договір оренди, а також стягнути з ПСП «Агрофірма ім. Шевченко» судові витрати.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 червня 2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 14 серпня 2018 р. 14 серпня 2018 р. відбулося судове засідання з розгляду справи по суті.

02 квітня 2019 р. позивач через засоби поштового зв`язку знову подав до суду заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 166-171).

Статтею 174 ЦПК України визначено, що позовна заява є заявою по суті справи. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, законом чітко обмежений період під час провадження у справі, коли позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Колегія суддів зазначає, що обставина початку розгляду судом справи по суті з 14 серпня 2018 р. також підтверджується протоколом судового засідання від 14 серпня 2018 р. (а.с. 99-104).

В свою чергу, заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог надійшла до суду 02 квітня 2019 р., тобто вже на стадії розгляду справи по суті, що з урахуванням приписів частини п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, виключає подання такої заяви до суду після 14 серпня 2018 р.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 120 ЦПК України)..

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати .

Наслідки пропущення процесуальних строків передбачені ст. 126 ЦПК України.

Так, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином наслідком пропуску визначеного законом строку на звернення із заявою про збільшення позовних вимог є залишення такої заяви без розгляду.

Підстави ж повернення позовної заяви передбачені ст. 185 ЦПК України і є вичерпними.

Так, як визначено частинами 1-3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Крім цього, заява повертається у випадках, коли: 1) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 2) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу); 3) до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви; 4) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи; 5) подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України; 6) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 7) до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Серед підстав повернення заяви позивачеві відсутня така підстава як пропуск визначеного законом строку для звернення із заявою про збільшення позовних вимог.

Наведене свідчить про те, що суд вірно дійшов висновку про порушення позивачем визначеного законом строку звернення із заявою про збільшення позовних вимог, але невірно застосував наслідки такого порушення, а саме - помилково повернув таку заяву,тоді як наявні підстави для залишення її без розгляду.

Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про порушення його прав на справедливий суд, з посиланням на те, що суд, фактично, позбавив позивача права належним чином, з урахуванням принципу змагальності сторін захищати свої законні права та інтереси.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права позивача не порушені, оскільки він подав заяву про збільшення позовних вимог з порушенням визначених законом порядку та строку подання такої заяви, але він не позбавлений права звернутися із таким позовом в окремому провадженні.

Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, а тому ухвала в силу п. 4 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про залишення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду.

З огляду на результати апеляційного розгляду, відсутні передбачені ст. 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2019 року скасувати, постановити нову ухвалу.

Уточнену позовну заяву про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма ім. Шевченко» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

________________________________________________

Повний текст постанови складений 03 вересня 2019 року