ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 650/1079/15

Номер провадження: 22-ц/819/50/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2018 року, у складі судді Хомик І.І., в справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, посилаючись на те, що на виконанні у Великоолександрівському районному відділі ДВС ГТУЮ у Херсонській області знаходиться виконавчий лист № 650/1079/13-ц від 10.09.2013 року виданий Великоолександрівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.08.2013 року і до повноліття дитини.

04 жовтня 2018 року заступником начальника Великоолександрівського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області складено розрахунок заборгованості, де вказано, що за період з вересня 2013 року по вересень 2018 року на суму аліментів у розмірі 54 786,25 гривень сплачено 63 272,60 гривень, заборгованість станом на 01.10.2018 року становить 0,00 грн.

Скаржник вказує, що державний виконавець визначив аліменти, які підлягають сплаті, у розмірі ј частки від розміру (доходу) середньої заробітної плати працівника для Великоолександрівського району, на підставі чого нарахував йому заборгованість зі сплати аліментів починаючи з 2013 року і по теперішній час. Дане визначення, на думку ОСОБА_2, повністю суперечить рішенню суду № 650/1079/13-ц від 10.09.2013 року, а також нормам законодавства України, оскільки він має сплачувати ј частку свого заробітку, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вважає, що заборгованості по аліментам не має взагалі та просив суд визнати дії заступника начальника Великоолександрівського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області Надточій С.В. у встановленні ОСОБА_2 щомісячної суми аліментів, у розмірі ј частини середньомісячної заробітної плати працівника Великоолександрівського району, а також у нарахуванні заборгованості зі сплати аліментів неправомірними; зобов'язати державного виконавця задовольнити вимогу ОСОБА_2, яка полягає у проведенні перерахунку сплачених ним аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, виходячи з розрахунку ј частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.08.2013 року.

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані ОСОБА_2 дії державного виконавця були вчинені відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Сімейного Кодексу України, в межах повноважень державного виконавця, права заявника при цьому порушено не було.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує, що ЗУ «Про виконавче провадження» та Сімейним Кодексом України передбачено право державного виконавця визначати заборгованість зі сплати аліментів, а оскільки він не мав заборгованості по аліментам то державний виконавець не мав права у своєму розрахунку визначати суми нарахування аліментів. Вказує, що державний виконавець безпідставно, всупереч рішенню суду, яким визначено розмір аліментів в частці від його (платника аліментів) доходу, визначив розмір аліментів виходячи з середньомісячної заробітної плати працівника даної місцевості. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, постановити нове судове рішення, яким визнати дії заступника начальника Великоолександрівського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області Надточій С.В. по стягненню аліментів за виконавчим документом № 650/1079/1-ц, виданим 10.09.2013 року у встановленні ОСОБА_2 щомісячної суми аліментів у розмірі ј частини середньомісячної заробітної плати працівника по Великоолександрівському району, а також у нарахуванні заборгованості зі сплати аліментів неправомірними.

ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги та зазначає, що державним виконавцем здійснено розрахунок по сплаченим аліментам відповідно до вимог ч.2 ст.195 СК України, а факт неотримання платником аліментів доходу від підприємницької діяльності є підставою для обчислення розміру аліментів виходячи із середньої заробітної плати для працівника даної місцевості. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Великоолександрівський районний відділ ДВС ГТУЮ у Херсонській області у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, вважає дії державного виконавця законними та просить залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. ОСОБА_2 в заяві на адресу Херсонського апеляційного суду просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відділу державної виконавчої служби, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, та її відповідністьнормам процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Великоолександрівському районному відділі ДВС ГТУЮ у Херсонській області знаходиться виконавчий лист № 650/1079/13-ц від 10.09.2013 року виданий Великоолександрівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.08.2013 року і до повноліття дитини.

Під час перебування виконавчого листа на виконанні державним виконавцем зроблено розрахунок по сплаті платником аліментів ОСОБА_2 у період з серпня 2013 року по вересень 2018 року включно. З вказаного розрахунку вбачається, що платник аліментів є фізичною особою підприємцем а розмір щомісячної плати розраховано державним виконавцем виходячи з середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості. За вказаний період нараховано до сплати 54 786,25 гривень, ОСОБА_2 сплачено 63272,60 гривень (а.с.8).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності нарахування державним виконавцем щомісячних платежів виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, виходячи з наступного.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, виданих судами.

Частинами 1 та 3 статті 74 вказаного Закону визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку встановленому Сімейним Кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Аналогічні положення містить ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, у редакції, що діє з 05.01.2017 року.

Статтею 195 Сімейного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо ж платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Статтею 195 Сімейного кодексу України ( у редакції чинній з 08.07.2017 року) встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, як юридично безпідставні, про те, що державний виконавець не мав права застосовувати положення ч.3 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 195 Сімейного Кодексу при складенні оспорюваного розрахунку, оскільки вони регулюють визначення суми заборгованості, а ОСОБА_2 заборгованості не мав, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 2 ст. ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документам фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 71 вказаного Закону виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником.

Оскільки ОСОБА_2 є боржником у даному виконавчому провадженні і законодавцем при виконанні рішень, в тому числі про стягнення періодичних платежів, застосується термін «заборгованість» та визначено обов'язок державного виконавця обчислювати таку заборгованість щомісячно, і іншого порядку, в тому числі у випадку щомісячної добровільної сплати боржником у довільному (обраному ним самостійно) розмірі, законодавством не передбачено, дії державного виконавця при нарахуванні розрахунку по сплаті платником аліментів ОСОБА_2 у період з серпня 2013 року по вересень 2018 року з застосуванням норм, передбаченими ст.195 СК України є правильним.

Пунктом 7.13.1 чинної Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року передбачено, що якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку (розрахунок повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилися після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу) визначений виконавчим документом (п.7.13.)), виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідно місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Колегією суддів не беруться до уваги, як підстава для скасування ухвали суду, доводи апеляційної скарги, про те, що державним виконавець мав нараховувати щомісячні платежі виходячи з фактично отриманого ОСОБА_2 доходу, оскільки скаржник не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду даних про отриманий ним заробіток (дохід) за спірний період. За відсутності такої інформації державний виконавець, так само як і суд, позбавлений можливості визначити ј всіх видів доходу платника аліментів і тому, має застосовувати положення ст.195 СК України.

Оскільки Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачена можливість у разі отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір здійснення перерахунку заборгованості державним виконавцем, ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернення з такими даними до державного виконавця для здійснення перерахунку, у разі їх відповідності законодавчо визначеному мінімуму розміру аліментів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі заявник.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2018 рок залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько

Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року

Суддя: І.В. Вейтас