РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Левчук Д.О.,

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Рівненського міського суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з ОСОБА_1, мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сімя фактично розпалася. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати у її відсутність.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив суд надати додатково строк на примирення. Вказав, що він вважає, що можливо зберегти сімю.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом ЗАГС м.Рівне, 18 вересня 1993 року, серії ІІ-ГЮ №271878, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (після заключення шлюбу прізвище ОСОБА_1) зареєстрували шлюб 18 вересня 1993 року, актовий запис № 1437.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що 28 листопада 2018 року подружжю було надано строк на примирення, однак після спливу даного строку сторони не примирились.

Виходячи з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, суд вважає, що фактичне припинення між сторонами сімейно-шлюбних відносин, небажанні дружини продовжувати спільне життя та зберігати з відповідачем їх сім'ю, є обставинами, які вказують, що збереження шлюбу є неможливим, тобто сім'я фактичне не існує, а тому шлюб необхідно розірвати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 18 вересня 1993 року Відділом ЗАГС м.Рівне, актовий запис №1437 розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: 33000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою:33000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Суддя: С.П. Харечко