Справа № 689/1683/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.08.2019 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Кульбаби А.В.,

присяжних Лукащук О.Д., Гука В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Білоус Г.В.,

прокурора Гуменної В.В.,

представника психіатричного

закладу Сухарєвої Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ярмолинці в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 про продовження госпіталізації у психіатричному закладі в примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , інваліда І групи,

встановив:

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації у психіатричному закладі в примусовому порядку ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він страждає на психічний розлад, а лікування та обстеження хворого можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що ОСОБА_1 , який є недієздатним, доставлений в ХОПЛ № 1 у супроводі батьків-опікунів. Комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка оглянула хворого 29.02.2019 підтвердила, що ОСОБА_1 страждає на шизофренію недиференційованої форми, безперервний тип перебігу, через що він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, та становить небезпеку для себе та оточуючих, а тому потребує лікування в умовах стаціонару. Згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 06.03.2018 ОСОБА_1 , був госпіталізований в ХОПЛ № 1 в примусовому порядку терміном до 6 місяців. Відповідно рішення Ярмолинецького районного суду від 27.02.2019 ОСОБА_1 , було продовжено госпіталізацію в ХОПЛ № 1 в примусовому порядку терміном до 6 місяців. В зв`язку з закінченням терміну госпіталізації 29.08.2019 ОСОБА_1 оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка прийшла до висновку про необхідність продовження лікування хворого в умовах стаціонару.

В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав пославшись на обставини, викладені в заяві та пояснив, що у ОСОБА_1 встановлений тяжкий психічний розлад, а оскільки за час лікування стан хворого не покращився, тому він потребує продовження лікування в стаціонарних умовах.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не зміг висловити своєї позиції щодо запропонованої госпіталізації.

Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про продовження госпіталізації хворого.

Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2018 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу" перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватись лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати шість місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був доставлений в ХОПЛ № 1 20.12.2018 і в зв`язку з наявністю у нього важкого психічного розладу, рішенням Ярмолинецького районного суду від 22.12.2018 був госпіталізований в ХОПЛ № 1 в примусовому порядку терміном до 2 місяців. 15.02.2019 ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку про необхідність продовження лікування хворого в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 страждає на шизофренію недиференційованої форми, безперервний тип перебігу, внаслідок чого він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, а також становить небезпеку для себе та оточуючих. Після проведеного лікування стан хворого суттєво не покращився, що проявляється у відмові від їжі, гігієнічні процедури здійснюються за допомогою медперсоналу, недоступності мовному контакту, імпульсивності, стає агресивним до батьків, критика до свого стану відсутня.

Дані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.07.2014, яким ОСОБА_1 визнано недієздатним і призначено опікунами над ним його батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 29.08.2019, згідно якого ОСОБА_1 страждає на психічний розлад, раніше неодноразово проходив лікування в психіатричному закладі, являється інвалідом І групи по психічному захворюванню, не здатний критично оцінювати свій стан, а тому потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар, медичною картою стаціонарного хворого №1534 від 05.03.2018, а тому потребує продовження госпіталізації в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та продовження госпіталізації ОСОБА_1 в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку.

На підставі ст. 13, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 01.06.2016 №2-рп/2016; суд

вирішив:

Заяву задоволити повністю.

Продовжити госпіталізацію в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні № 1 у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , терміном до 1 (одного) місяця.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького Апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2019 року.

Головуючий-суддя підпис

Присяжні підписи

Копія вірна:

Суддя А.В. Кульбаба