Дата документу 22.01.2019 Справа № 2-66/2006
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№2-66/2006 Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
№ 22-ц/807/479/19-2 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2006 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу, суми грошових втрат від інфляції, процентів за прострочення грошового зобов'язання, суми упущеної вигоди та моральної шкоди внаслідок невиконання зобов'язань по договорам позики,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2005 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення з них суми боргу у розмірі 10100 гривень.

Під час судового розгляду справи позивачка ОСОБА_4 уточнила і доповнила свої позовні вимоги, відповідно до їх останньої редакції позивачка вимагає стягнути виключно з ОСОБА_5 суму грошового боргу у розмірі 32066 гривень, суму грошових втрат від інфляції у розмірі 9166,61 гривень та процентів за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 2801,40 гривень, суму упущеної вигоди у розмірі 35000 гривень та моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2006 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 32066 гривень боргу за договорами позики та 1787 гривень 05 копійок процентів за прострочення грошового зобов'язання, а всього 33853,05 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 776 гривень 32 копійки недоплаченого нею судового збору (державного мита).

Стягнуто ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати у розмірі 809 гривень 97 копійок пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати.

В апеляційній скарзі посилається на те. що суд першої інстанції встановив, що предмет позову є неподільним. а борг солідарним, тоді як частки боржників у спільному зобов'язанні мають бути рівними, не вирішено питання про виключення ОСОБА_6 з кола відповідачів порушені права ОСОБА_6 щодо його участі у судовому засіданні тощо.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких пдстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заперечуючи проти оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_3 просив скасувати його у повному обсязі, хоча судовим рішенням не були вирішенні питання щодо покладення на нього будь-яких обов'язків.

Так, позивач не наполягала на задоволення позову в частині стягнення грошових сум з ОСОБА_3 та суд першої інстанції розглянув справу, залучивши до кола відповідачів лише ОСОБА_5

При цьому жодних обов'язків щодо сплати будь-яких грошових сум на ОСОБА_3 суд не поклав, а відтак зазначене судове рішення не породжує для ОСОБА_3, будь-яких обов'язків.

Та обставина, що суд не вирішив питання про прийняття відмови від позову або залишення без розгляду позову до ОСОБА_3, може бути вирішена шляхом постановлення додаткового рішення.

Натомість позивач, як вбачається зі справи, не наполягала на стягненні грошових сум з ОСОБА_6 та не оскаржувала судове рішення в частині незалучення його до участі у справі, а навпаки наполягала на тому, що бажає стягнути заборгованість лише з ОСОБА_5

Жодні посилання в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення на те, що ОСОБА_5 має солідарний обов'язок з ОСОБА_6 щодо погашення боргу перед позивачкою, не створюють для ОСОБА_3 жодних правових наслідків, враховуючи, що відповідно до положень ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, мають преюдиційне значення та не доказуються при розгляді іншої справи, лише у тому разі, якщо у ній беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У даній же справі суд не вирішував жодних вимог до ОСОБА_3, а відтак ним не наведено переконливих обґрунтувань для скасування оскаржуваного судового рішення.

Посилання на те, що суд розглянув справу у його відсутність, і тим самим порушив його права є безпідставним, тому що суд не вирішив питання про його права та обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, прохання позивача про вилучення ОСОБА_3 з кола відповідачів було обумовлено неможливістю забезпечити його явку до суду, його відсутністю за місцем реєстрації, а в подальшому в цій справі позивач не порушувала питання про стягнення будь-яких грошових сум з нього.

За таких обставин судова колегія враховує, що оскаржуване судове рішення не вирішувало будь-яких питань, пов'язаних зі створенням для ОСОБА_3 будь-яких обов'язків, не порушує його права та інтереси, тому не підлягає скасуванню в частині стягнення грошових сум з іншої особи - ОСОБА_5

Відтак судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 листопада 2006 року по цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 січня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков