ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2019 року м. Кропивницький

справа № 394/907/18

провадження № 22-ц/4809/1121/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя - доповідач),

судді Єгорова С.М.; Кіселик С.А.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,

учасники справи:

позивач: Фермерське господарство «Кам`янече», представник адвокат Мелєзгінов Ю.В.;

відповідач: ОСОБА_1 , представник адвокат Ісаков А.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Кам`янече» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Кам`янече» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2019 року (суддя Краснопольська Л.П.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

Фермерське господарство «Кам`янече» (далі ФГ «Кам`янече») звернулось до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 130919,00 грн., як відшкодування матеріальної шкоди (збитки), заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді. Позивач також просить стягнути витрати зі сплати судового збору, а також витрати на правничу допомогу, орієнтовний розмір якої визначений у позовній заяві в сумі 12 000,00 грн.

Пред`явлені вимоги обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) автомобіль RENAULT-DUSTER, що йому належить, отримав пошкодження на суму 130 919,01 грн., що підтверджується звітом про оцінку автотранспортного засобу № 248 від 21 вересня 2016 року. ДТП сталося з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 2101, що перебуває у користуванні останнього. Відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати завдану внаслідок ДТП майнову шкоду. Зазначені обставини зумовили необхідність у зверненні до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів на підставі ч. 1 ст. 22, ч.1. ст. 1166, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Письмового відзиву на позов до суду першої інстанції не подано. Відповідно до усних пояснень відповідача та його представника, наданих в ході судового розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_1 визнав позов частково. Так, просив суд врахувати інформацію, викладену в листі Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ «НАСК «Оранта») від 15 січня 2019 року № 09-02-16/389, наданому страховою компанією на адвокатський запит його представника, щодо відшкодування збитків позивачу. Зазначив, що договори страхування укладені на обидва автомобілі, а тому страховою компанією позивачу вже частково відшкодовано матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП. Враховуючи наведене, частково погодився з позовними вимогами, оскільки вважає, що стягненню підлягає різниця між нарахованою страховиком сумою збитку, завданого транспортному засобу позивача та виплаченою сумою відшкодування.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2019 року в задоволенні позовних вимог ФГ «Кам`янече» до ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Суд першої інстанції, відмовляючи виходив з того, що всупереч Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач не звернувся до страховика відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за виплатою страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої ДТП, а пред`явив позов до суду про стягнення шкоди безпосередньо з винної особи. Посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, суд першої інстанції зазначив, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. На підставі викладеного, здійснений висновок, що звернення особи з позовом про відшкодування шкоди, безпосередньо до завдавача шкоди, не звертаючись до страхової компанії, якою застрахована цивільно-правова відповідальність автомобіля завдавала шкоди, є необґрунтованим та передчасним. При цьому, суд відмовив у частковому визнанні позову відповідачем з посиланням на ст.ст. 206, 263 ЦПК України, вказавши, що у даній справі часткове визнання відповідачем позову суперечить положенням Законів України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2019 року з підстав неповноти встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, неправильного їх дослідження і оцінки, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права до спірних правовідносин, ФГ «Кам`янече» оскаржило його в апеляційному порядку. Так, згідно з поданою апеляційною скаргою ФГ «Кам`янече» просить рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2019 року скасувати; постановити нове рішення у справі, яким позовні вимоги задовольнити частково; стягнути з відповідача матеріальну шкоду на відшкодування вартості відновлювального ремонту в сумі 81 429,01 грн.

За доводами апеляційної скарги, копію відповіді ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на запит представника відповідача було подано до суду з порушенням строку та не у встановлений процесуальним законом спосіб, про що неодноразово наголошував у судових засіданнях представник позивача, а тому прийняття судом документа як доказу у справі, встановлення на його основі фактів і обставин справи є порушенням вимог процесуального закону; автотоварознавче дослідження, на підставі якого страховою компанією розраховано суму матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача внаслідок ДТП, на яке послався суд в оскаржуваному рішенні, взагалі відсутнє в матеріалах справи. Суд безпідставно вказує на те, що позивач не звертався до страхової компанії, оскільки про вказану обставину зазначено у листі страхової компанії, копія якого надана до суду відповідачем та визнана судом належним доказом у справі. До того ж, факт сплати страховою компанією позивачу страхового відшкодування в сумі 49 490,00 грн. позивачем не оспорюється.

Також скаржник зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Так, Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2018 року по справі № 910/9029/17 визначив три способи відшкодування шкоди внаслідок ДТП, вказавши, що позивач може вільно, на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права вимоги, а саме: 1) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоду про відшкодування шкоди; 2) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди застрахувала свою цивільну відповідальність про виплату страхового відшкодування; 3) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1192 ЦК підстав. Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2018 року у справі № 344/10730/15-ц, постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16. Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про те, що саме страховик заподіювача шкоди повинен її відшкодувати позивачу скаржник вважає безпідставним.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Кам`янече» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2019 року.

05 серпня 2019 року закінчено підготовчі дії у справі, про що постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року з підстав, що в ній зазначені, зобов`язано ПАТ «НАСК «Оранта» направити на адресу Кропивницького апеляційного суду належним чином засвідчену копію автотоварознавчого дослідження від 27 вересня 2016 року № ВА5390ВЕ-3, яким визначено матеріальний збиток, завданий ФГ «Кам`янече» пошкодженням належному йому транспортного засобу Renault Duster, д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 13 вересня 2016 року за участю транспортного засобу ВАЗ 2101, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , цивільно-правову відповідальність якого забезпечено за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18 листопада 2015 року № АЕ 5120931.

04 вересня 2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» на виконання ухвали від 29 серпня 2019 року надало до апеляційного суду копію автотоварознавчого дослідження від 27 вересня 2016 року № НОМЕР_3 5390 ВЕ-3 (а.с. 161-173).

У засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача підтвердив особисту згоду свого довірителя відповідача у справі відшкодувати позивачу різницю між оцінкою збитків, яка здійснена ПАТ «НАСК «Оранта» та фактично сплаченою страховою компанією сумою страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.

Судом встановлено такі обставини

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про ДТП № 333176, 09 вересня 2016 року по провулку Музейному в с. АДРЕСА_1 району Кіровогадської області о 17 год. 01 хв. сталася ДТП (зіткнення бокове) за участю автомобіля ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля RENAULT-DUSTER, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ФГ «Кам`янече» ОСОБА_2 , яким керував ОСОБА_3 (а.с. 8).

У довідці про ДТП № 333176 також зазначено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника транспортного засобу застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно з полісом № АЕ 5120931, термін дії - до 18 листопада 2016 року; цивільно-правова відповідальність позивача застрахована ТДВ СК "Альфа-гарант" згідно з полісом № АЕ6778130, термін дії до 21 березня 2017 року.

Постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2016 року у справі № 394/659/16-п відповідача визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст. 122-4 КУпАП та призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. на користь держави (а.с. 12-13).

З метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки автотоварознавчим дослідженням від 27 вересня 2016 року № ВА5390ВЕ-3.станом на 17 вересня 2016 року у результаті ДТП для його відшкодування, суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , який має кваліфікацію оцінювача транспортних засобів на підставі укладеного з головою ФГ «Кам`янече» договору, виконано експертну оцінку транспортного засобу позивача.

За результатами експертної оцінки транспортного засобу відповідача суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 21 вересня 2019 року виконано звіт про оцінку транспортного засобу станом на 17 вересня 2016 року, за яким вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 17 вересня 2016 року у результаті ДТП з метою відшкодування становить 130 919,01 грн. (а.с. 9-11).

В ході розгляду справи судом першої інстанції, відповідачем надано до суду листа ПАТ «НАСК «Оранта» від 15 січня 2019 року № 09-02-16/389, надісланого представнику відповідача у відповідь на адвокатський запит останнього, зі змісту якого вбачається, що на підставі заяви голови ФГ «Кам`янече» від 23 листопада 2016 року, у грудні 2016 року страховою компанією було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування в межах страхової суми (ліміту відповідальності) у загальному розмірі 49 490,00 грн. (50000,00 грн. 510,00 грн.) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18 листопада 2015 року № АЕ5120931, укладеним між страховою компанією та відповідачем.

Страхова компанія зазначає також, що при розрахунку розміру матеріального збитку бралися до уваги результати проведеного огляду 17 вересня 2016 року транспортного засобу позивача, а також положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року. Відповідно до автотоварознавчого дослідження від 27 вересня 2016 року № ВА5390ВЕ-3, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті ДТП склав 90490,47 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 127415,16 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 90490,47 грн.).

Оскільки умовами укладеного між страховою компанією і відповідачем договору страхування передбачено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000,00 грн., у грудні 2016 року ПАТ «НАСК «Оранта» здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій стороні у загальному розмірі 49490,00 грн. (50000,00 грн. 510,00 грн. франшиза) (а.с. 84).

В ході судового розгляду справи відповідач визнав частково пред`явлені позовні вимоги, погодившись з наявністю правових підстав для відшкодування позивачу різниці між сумою збитку, завданого автомобілю позивача, яка визначена у автотоварознавчому дослідженні в розмірі 90490,47 грн. та сумою страхового відшкодування, сплаченого позивачу страховою компанією (49 490,00 грн.).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

За змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У п. 4 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом, тобто Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Колегія суддів зауважує, що юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавала шкоди.

Відсутність своєї вини згідно з вимогами ч. 2 ст. 1166 ЦК України має довести особа, яка завдала шкоди, тобто відповідач у справі.

Ані у суді першої інстанції, ані в апеляційному суді ОСОБА_1 не заперечувалась своя вина у скоєнні ДТП за участю автотранспортних засобів позивача і відповідача.

Як визначено у ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно звіту від 21 вересня 2016 року № 248 суб`єкта оціночної діяльності про оцінку автотранспортного засобу, вартість матеріального збитку позивача внаслідок ДТП складає 130919,01 грн.

Таким чином, оскільки дії відповідача були неправомірними, між порушенням відповідачем правил дорожнього руху і майновою шкодою, завданою майну позивача є безпосередній причинний зв`язок, слід дійти висновку, що у діях відповідача наявний склад цивільного правопорушення.

Отже, у ОСОБА_1 виник обов`язок відшкодувати завдану позивачу майнову шкоду в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (ст.ст. 9, 35, 36 вказаного Закону ).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то обов`язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика.

Суд першої інстанції вказує, що в ході судового розгляду справи було встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта», яка визнала дорожньо-транспортну пригоду, учасниками якої стали сторони, страховим випадком, і після огляду транспортного засобу позивача було складено відповідний акт, здійснено оцінку завданого збитку та калькуляцію витрат, необхідних для відшкодування шкоди позивачу. Страховиком визначена вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля позивача, яка складає 127415,16 грн., що з урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля (33%) складає 90 490,47 грн. При цьому, суд зазначає, що позивач має право не погоджуватися з оцінкою завданого йому матеріального збитку та доводити її неправильність; наданий позивачем звіт від 21 вересня 2016 року №248 не дає підстав стверджувати про неправильність оцінки проведеної на замовлення відповідача, хоча і містить інші висновки про вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу.

Зважаючи на встановлені наведені вище обставини та зазначаючи, що ФГ «Кам`янече» не зверталось до НАСК «Оранта» за виплатою страхового відшкодування та відшкодуванням шкоди, завданої ДТП, суд дійшов висновку про передчасність та необґрунтованість вимог позивача. Також з підстав невідповідності вимогам законодавства відповідних процесуальних дій відповідача, судом не прийнято часткове визнання позову відповідачем.

Розглядаючи справу в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, а тому вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Однак, суд першої інстанції, постановляючи оскаржуване рішення, зазначених вимог не дотримався з огляду на наступне.

Як визначено ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Оцінка надається як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

З викладеного вбачається, що встановленою судом наявність або відсутність певних обставин (фактів) можна вважати лише після грунтовного судового дослідження наявних у справі доказів.

Всупереч викладеним вимогам процесуального закону, суд першої інстанції вважає встановленими обставини здійснення страховою компанією оцінки завданого позивачу збитку, калькуляції витрат, необхідних для відшкодування шкоди позивачу, визначення страховою компанією вартості ремонтних робіт пошкодженого автомобіля позивача за відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів на їх підтвердження. Так, зокрема, копія автотоварознавчого дослідження від 27 вересня 2016 року за № ВА5390ВЕ-3, на підставі якого, відповідно до листа ПАТ «НАСК «Оранта» від 15 січня 2019 року № 09-02-16/389, страховою компанією встановлювався розмір матеріального збитку позивача, сторонами до суду не подавалась, судом не досліджувалась, оскільки на момент вирішення спору по суті судом першої інстанції в матеріалах справи взагалі була відсутня.

За відсутності в матеріалах справи відповідних доказів, судом першої інстанції не досліджено коли і ким було складено акт огляду транспортного засобу позивача, здійснено оцінку завданого збитку та калькуляцію витрат, необхідних для відшкодування шкоди позивачу, не здійснено оцінку змісту відповідних документів.

Таким чином, обґрунтування мотивів рішення суду першої інстанції з посиланням на зазначені обставини є безпідставним.

Припущенням суду, не підтвердженим належними у справі доказами, є зазначення у оскаржуваному рішенні суду обставини щодо непогодження позивача із визначеною страховою компанією сумою страхового відшкодування. Так, судом допускається можливість звернення позивача до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 з метою виконання останнім експертної оцінки пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля ФГ «Кам`янече», саме у зв`язку з незгодою позивача з висновком автотоварознавчого дослідження, виконаного на замовлення відповідача, про розмір матеріального збитку. При цьому, судом не взято до уваги, що навіть з наявних на момент вирішення спору по суті матеріалів справи вбачається, що оцінка автотранспортного засобу виконанувалась суб`єктом оціночної діяльності станом на 17 вересня 2016 року, про що 21 вересня 2016 року було складено відповідний звіт, тоді як за змістом листа ПАТ «НАСК «Оранта» від 15 січня 2019 року № 09-02-16/389, автотоварознавче дослідження № ВА5390ВЕ-3 було виконане 27 вересня 2016 року, тобто вже після складення звіту про оцінку майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доречними доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо доказів і доказування.

Колегія суддів вважає необґрунтованими наведені в оскаржуваному рішенні висновки суду першої інстанції також за наступного.

Як визначено у п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ).

Посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, суд першої інстанції зазначає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Вказує на те, що всупереч Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач ОСОБА_2 не став звертатися до страховика ПАТ «НАСК «Оранта» за виплатою страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої ДТП, а пред`явив позов до суду про стягнення відшкодування безпосередньо з відповідача.

Апеляційним судом враховано, що судове рішення не може вважатись законним і обґрунтованим, коли фактичні обставини справи, належна правова оцінка яких судом необхідна для вирішення спору, встановлені неправильно. Разом з тим, твердження суду першої інстанції про те, що позивач не звертався до ПАТ «НАСК «Оранта» з метою отримання страхового відшкодування, а звернувся до суду з даним позовом не відповідає дійсності.

Зазначене вбачається, зокрема, зі змісту листа ПАТ «НАСК «Оранта» від 15 січня 2019 року № 09-02-16/389 (а.с. 84).

Більш того, адвокатський запит до страхової компанії був направлений представником відповідача саме у зв`язку з наявною у останнього інформацією про задоволення страховою компанією заяви позивача та виплату ФГ «Кам`янече» страхового відшкодування.

Як стверджує у суді апеляційної інстанції представник позивача, ФГ «Кам`янече» не заперчувався факт отримання позивачем страхового відшкодування в сумі 49 490,00 грн.

Так, позивачем до суду апеляційної інстанції надано платіжні доручення від 14 грудня 2016 року № 60809 на суму 46888,52 грн. та від 22 грудня 2016 року № 62628 на суму 2601,48 грн., які засвідчують факт сплати страховою компанією на користь ФГ «Кам`янече» страхового відшкодування в межах встановленого договором лімітом відповідальності (50000,00 грн. 510,00 грн. франшиза) в сумі 49490,00 грн. (а.с. 118-119).

Зазначеним спростовується висновок суду першої інстанції про передчасність звернення позивача до суду з даним позовом.

З метою повного, об`єктивного та всебічного перегляду даної справи та перевірки рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційним судом протокольною ухвалою задоволено клопотання предстаника відповідача про витребування від ПАТ «НАСК «Оранта» копії автотоварознавчого дослідження від 27 вересня 2016 року № ВА5390ВЕ-3 та ухвалою суду від 29 серпня 2019 року зобов`язано страхову компанію надати до апеляційного суду відповідний доказ.

04 вересня 2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» надано до апеляційного суду копію автотоварознавчого дослідження від 27 вересня 2016 року № ВА 5390 ВЕ-3 з додатками (а.с. 161-173). Зі змісту наданого страховою компанією документа вбачається, зокрема, що автотоварознавче дослідження виконано спеціалістами ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» на підставі заяви ФГ «Кам`янече» від 13 вересня 2016 року; огляд пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проводив 17 вересня 2016 року аварійний комісар ОСОБА_4 в присутності позивача. Копію протоколу огляду транспортного засобу від 17 вересня 2016 року, складеного аварійним комісаром Турчином О.Г. в присутості голови ФГ «Кам`янече» Петрова Л.Ю., додано до автотоварознавчого дослідження (а.с. 171-173). Зазначено, що попередній розрахунок вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого КТЗ, виконано на підставі методології, що викладена у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, в редакції, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року (далі Методика). За висновком автотоварознавчого дослідження, згідно умов договору страхування, матеріальний збиток, визначений на підставі протоколу огляду автомобіля, завданий власнику КТЗ RENAULT DUSTER, держ. номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 90490,47 грн.

Автотоварознавче дослідження підписано спеціалістом та начальником ДРВ ТОВ «Гарант-АСІСТАНС».

Апеляційний суд зауважує, що вирішуючи питання щодо доказів, суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що за наявності визначених законом підстав страховиком відшкодовується у межах страхових сум заподіяна внаслідок ДТП шкода, розмір якої має бути оцінений у встановленому законом порядку.

Згідно з приписами ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст. 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 7 зазначеного Закону, проведення оцінки майна є обов`язковим, зокрема, у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, підготовці та проведенню незалежної оцінки майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 766/7365/17.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Методикою, яка встановлює механізм оцінки (визначення вартості) КТЗ, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури

визначення вартості КТЗ та положеннями якої зобов`язані були керуватись відповідні особи як під час виконання звіту про оцінку автотранспортного засобу, так і під час проведення автотоварознавчого дослідження, визначено, зокрема, що за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку

КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта.

Відповідно до п. 5.1. Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи),

який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними

даних, необхідних для оцінки.

Звіт про оцінку автотранспортного засобу від 21 вересня 2016 року № 248, оригінал якого досліджено судом апеляційної інстанції та долучено до матеріалів справи (а.с. 177-198) в повній мірі відповідає вимогам чинного на момент його виконання законодавства та є належним підтвердженням суми матеріального збитку позивача в розмірі 130919,01 грн., даний звіт містить інформацію щодо ринкової вартості автомобіля і технічного зносу.

Під час розгляду справи висновки звіту про визначення розміру матеріального збитку позивача не спростувані належними доказами. Іншого розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, ніж визначено суб`єктом оціночної діяльності у звіті про оцінку, матеріали справи не містять. Розяснено право сторін клопотати про судову експертизу, сторонами не реалізоване.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ( ст. 22 ЦК України).

Частиною 1 статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В силу наведеного, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, яка визначена у звіті про оцінку в розмірі 130 919,01 грн., і страховою виплатою, яка одержана ФГ «Кам`янече» від страхової компанії в сумі 49 490,00 грн., в розмірі 81 429,01 грн.

З огляду на наведене, позовні вимоги ФГ «Кам`янече» підлягають частковому задоволенню в сумі 81 429,01 грн., в задоволенні решти слід відмовити.

Згідно зі ст.ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Всупереч викладеному, неправильно встановивши фактичні обставини справи, місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Разом з тим, хоча доводи апеляційної скарги визнані апеляційним судом обґрунтованими, вона підлягає частковому задоволенню. Так, в апеляційній скарзі сторона просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким стягнути з 81429,01 грн., позивачем фактично змінено (зменшено) суму позовних вимог, що не передбачено процесуальним законом на стадії апеляційного перегляду справи. В позові сторона заявляла про відшкодування 130 919,00 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Допущені судом першої інстанції неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційним судом здійснено новий розподіл судових витрат у справі в частині сплати судового збору.

Зазначена у позовній заяві вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу апеляційним судом не переглядалась, оскільки фактично не була предметом судового розгляду у суді першої інстанції.

Так, в ході судового розгляду справи судом першої інстанції позивачем було вказано, що розмір витрат на правову допомогу змінився, а тому представник позивача просив вирішити це питання іншим процесуальним шляхом в порядку, передбаченому нормами ч. 8 ст.141 ЦПК України. Разом з тим, доказів дотримання позивачем процедури, визначеної вказаною процесуальною нормою, матеріали справи на містять. Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції судові витрати у справі було покладено на позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Кам`янече» задовольнити частково.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, НОМЕР_4 , орган видачі 3525, дата оформлення 14 травня 2018 року, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Фермерського господарства «Кам`янече» (, юридична адреса: 26110, Кіровоградська область, Новоархангельський район, с. Кам`янече) матеріальну шкоду в розмірі 81 429,01 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1221,48 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, НОМЕР_4 , орган видачі 3525, дата оформлення 14 травня 2018 року, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Фермерського господарства «Кам`янече» (, юридична адреса: 26110, Кіровоградська область, Новоархангельський район, с. Кам`янече) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 832,21 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 18 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Дьомич

Судді С.М. Єгорова

С.А. Кіселик