Справа №333/3566/19
Провадження №2-о/333/195/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу

заявника: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

заінтересована особа 1: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Ракитянська Тетяна Григорівна, 69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 23, прим. 2,

заінтересована особа 2: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 25Б про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

ВСТАНОВИВ:

21.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Вказана заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року бабуся заявника - ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. При цьому, вірним прізвищем спадкоємця є « ОСОБА_1 ». Після смерті бабусі ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, яка під час вивчення наданих заявником документів виявила розбіжність в написанні прізвища та в усній формі порекомендувала з даного приводу до суду. З огляду на викладене, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання заявник та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 , в якій зазначив, що вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Заінтересована особа 1 до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представник заінтересованої особи 2 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з абз. 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, суд може встановлювати факт належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Відповідно до листа Верховного Суду України "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 р., коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.08.1991 року серії НОМЕР_1 , актовий запис №36. 24.08.1979 року між ОСОБА_5 , 1953 року народження, та ОСОБА_4 , 1956 року народження, зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , актовий запис №13. Від шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.11.1980 року серії НОМЕР_3 , актовий запис №1468. Отже, судом встановлено, що заявник у справі є внуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 23.10.2001 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №3-2105, за змістом якого земельну ділянку площею 3,26 га, розташовану на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1474, виданого Московською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 22.12.2000 року, остання заповіла ОСОБА_1 . Із змісту заяви слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла. Проте, як свідчать матеріали справи, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 до теперішнього часу не має можливості через наявність різного написання прізвища спадкоємця у заповіті та паспорті громадянина України. Так, відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №3-2105, прізвище спадкоємця вказано, як « ОСОБА_1 ». При цьому, згідно з паспортом громадянина України від 30.11.2018 року №002632043, довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру від 07.12.2018 року №43831-2018, паспорта громадянина України для виїзду за кордон від 23.01.2019 року серії НОМЕР_5 , посвідчення водія та картки платника податків прізвище заявника зазначено « ОСОБА_1 ». Встановлення факту належності ОСОБА_1 заповіту має юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки та надає заявнику можливість оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Дослідивши всі наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заповіт, складений ОСОБА_2 , 23.01.1930 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №3-2105, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольняється судом. Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268, 293, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити. Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіту від 23.10.2001 року № 625169 серії АЕЕ, посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Лейко С.А., зареєстрованого в реєстрі за №3-2105.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Круглікова