Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2699/19
Провадження № 6/376/44/2019
У Х В А Л А

"18" листопада 2019 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Коваленка О.М.,

при секретарі Ярликовій М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сквирський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

До Сквирського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з вищевказаною заявою.

В обгрунування заяви вказав, що він ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів, згідно виконавчого листа №2-485 який видано 23.05.2006 року Сквирським районним судом про стягнення з нього ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/9 частини заробітку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і до його повноліття.

Згідно довідки-розрахунку від 26.09.2018 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.09.2018 року складає 46 785,38 грн.

22.02.2002 року на ОСОБА_1 було накладено штраф у сумі 24 733,14 грн., що підтверджується постановою про накладення штрафу від 22.02.2019 року.

04.10.2019 року рухаючись по дорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, заявника було зупинено інспектором поліції, який при перевірці документів, повідомив ОСОБА_1 , про те що він тимчасово обмежений у праві керування транспортним засобом від 22.02.2019 року, провадження № 451987. В результаті чого працівником поліції було складено протокол від 04.10.2019 року та вилучено документи.

Звернувшись до Сквирського районного відділу ДВС, ОСОБА_1 отримав копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 21.02.2019 року. Заявник вказує, що раніше, йому не було відомо про те що, його обмежено у праві виїзду за кордон.

ОСОБА_1 має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , основний його дохід це робота за кордоном, і на даний час він не має змоги виїзду за межі України, що ставить його та його сім`ю у скрутне становище.

Тому, на підставі вищевикладеного ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з даною заявою, та просить суд:

Скасувати постанову Головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21.02.2019 року про тимчасове обмеження йому ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився надав до канцелярії суду заяву в якій просив провести судове засідання без його участі та без фіксації судового засідання, свою заяву підтримує в повному обсязі (а.с.15).

Представник Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Поляруш А.М. надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність та у задоволенні заяви відмовити. Також до канцелярії суду надано заперечення на заяву ОСОБА_1 в якому вказано, що станом на 15.11.2019 року заборгованість по сплаті аліментів не погашена, а тому відсутні підстави для скасування заходів примусового виконання рішення суду, в тому числі і постанови про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а також державний виконавець вказує, що ОСОБА_1 звернувся до відділу з заявою про видачу копії постанови про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України та отримав копію 17.07.2019 року. В своїй же заяві до суду боржник вказав, що йому було невідомо про встановлення щодо нього обмежень, і дізнався він лише 04.10.2019 року, що є невірним, а отже боржником пропущено строк на оскарження до суду постанови. (а.с.16,17).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подання та додатки до нього, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 5 ст. 441 суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Частиною 6 та 7 ст. 441 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів, згідно виконавчого листа №2-485 який видано 23.05.2006 року Сквирським районним судом про стягнення з нього ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/9 частини заробітку на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і до його повноліття (а.с. 18).

Згідно довідки-розрахунку від 26.09.2018 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.09.2018 року складає 46 785,38 грн. (а.с.8).

04.10.2019 року рухаючись по дорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, заявника було зупинено інспектором поліції, який при перевірці документів, повідомив ОСОБА_1 , про те що він тимчасово обмежений у праві керування транспортним засобом від 22.02.2019 року, провадження № 451987. В результаті чого працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення Серії БД №194772 від 04.10.2019 року та вилучено документи (а.с.9).

Звернувшись до Сквирського районного відділу ДВС, ОСОБА_1 отримав копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 21.02.2019 року (а.с.6). Заявник вказує, що раніше, йому не було відомо про те що, його обмежено у праві виїзду за кордон. Також, заявник звернувся до суду з заявою від 24.10.2019 року про поновлення строку для звернення до суду для оскарження постанови державного виконавця в якій вказав, що пропустив строк для оскарження з поважних причин, а саме у зв`язку з тривалою хворобою та додав Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

ОСОБА_1 має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , основний його дохід це робота за кордоном, і на даний час він не має змоги виїзду за межі України, що ставить його та його сім`ю у скрутне становище.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На думку суду особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. В такому випадку громадянин зобов`язаний здати свій паспорт на збереження до органу внутрішніх справ за місцем проживання у місячний термін після виникнення таких обставин.

Таким чином, розглядаючи заяву ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про те, що діючим законодавством України передбачено обмеження у тимчасовому виїзді громадян України за кордон у разі ухилення такою особою від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань, що обмеження здійснюється шляхом тимчасової відмови у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або тимчасово відмовлено у виїзді за кордон громадянину, який має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, зазначений паспорт може бути тимчасово вилучений.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі Гочев проти Болгарії ( Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З огляду на те, що судом не встановлено ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, а також те, що ОСОБА_1 працює за кордоном, суд приходить до висновку, про задоволення заяви ОСОБА_1 про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Щодо заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду для оскарження постанови Державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 21.02.2019 року, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки заявник тривало хворів та не міг звернутися до суду, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, яку надано лікуючим лікарем Сквирської амбулаторної загальної практики сімейної медицини ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2,5,247,258-260, 353, 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сквирський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду для оскарження постанови Головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21.02.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду для оскарження постанови Головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21.02.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Скасувати постанову Головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21.02.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України).

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Ухвала може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О. М. Коваленко