КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 756/13549/18

провадження № 22-ц/824/1064/2019

31 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

при секретарі Дуці В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» про визнання зобов'язання по кредитному договору та договору застави (іпотеки) припиненими, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року у складі судді Майбоженко А.М.,

встановив:

22 жовтня 2018 року ОСОБА_2звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати припиненими з 19.05.2015 року зобов'язання по кредитному договору № 92 від 20.05.2003 року, укладеному між нею та Відкритим акціонерним товариством "Універсал банк Розвитку та Партнерства", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БГ БАНК» (далі - ПАТ «БГ Банк»), визнати припиненими з 19.05.2015 року зобов'язання по договору застави (іпотеки) від 18.09.2003 року за реєстраційним номером № 5414, укладеному між Відкритим акціонерним товариством "Універсал банк Розвитку та Партнерства" та ОСОБА_2, зняти заборону на відчуження предмета іпотеки - чотирьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 149,40 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2, накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. за реєстраційним номером № 5415.

Посилалася на ті підстави, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.01.2015 р. з неї на користь ПАТ «БГ Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 92 від 20.05.2003 р. у розмірі 120 156,13 грн., заборгованість за відсотками - 3 214,70 грн, пеню - 90 060,70 грн, 3% річних 11 650,94 грн, судові витрати - 2 250,81 грн.

12.01.2017 р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 53232866, в рамках якого відповідно до платіжного доручення №47 від 17.08.2017 заборгованість у розмірі 227 333,28 грн. була сплачена в добровільному порядку на рахунок банку в повному обсязі. 09 липня 2018 року виконавче провадження ВП №53232866 закінчено в зв'язку зі сплатою суми боргу.

Разом з тим банк продовжує нараховувати проценти, пеню та 3% річних, інфляційні нарахування по припиненому кредитному договору на загальну суму 151 354 грн. 75 коп. , про що свідчить вимога №04/724 від 27.06.2018 , чим грубо порушує охоронювані законні права і інтереси позивача.

У заяві про забезпечення позову від 22.10.2018 р. ОСОБА_2просила в порядку забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно - чотирикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 149,40 кв.м.

Заяву обґрунтувала тим, що відповідач ПАТ "БГ Банк" листом від 05.09. 2018 р. № 06/911 повідомило про свій намір здійснити реалізацію майна банку, в тому числі права вимоги за кредитним договором № 92 від 20.05.2003 р. на відкритих електронних торгах в системі prozorro.

Оскільки наміри відповідача спрямовані на укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором та договором застави (іпотеки) від 18 вересня 2003 року, існує ризик відчуження відповідачем прав на спірне майно, що може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить вказану ухвалу суду скасувати, та ухвалити нове рішення про вжиття заходів забезпечення позову.

Зазначив, що заходи забезпечення позову, які просив застосувати позивач, повністю відповідають заявленим позовних вимогам і жодним чином не є фактичною забороною Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснювати дії, пов'язані з ліквідацією банку.

Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не дослідив та не надав жодної оцінки наданим позивачем доказам, що обґрунтовують його позовні вимоги, не пересвідчився в адекватності застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "БГ Банк" просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Зазначив, що відповідно до положень ч.6, ч.8 ст.150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації на ліквідацію банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

З 27.02.2015 ПАТ "БГ Банк" перебуває в процедурі ліквідації, арешт нерухомого майна, що перебуває в іпотеці у ПАТ "БГ Банк" унеможливить подальші дії, вчинення яких передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Накладення арешту на квартиру, що є предметом забезпечення за кредитним договором, є фактичною забороною ПАТ "БГ Банк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснювати дії, пов'язані з ліквідацією банку, що не допускається згідно положень ЦПК України.

Враховуючи, що предметом спору є визнання зобов'язань припиненими, отже таке рішення не підлягатиме примусовому виконанню із застосуванням заходів, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження", підстави для забезпечення позову згідно з приписами ст. 149, 150 ЦПК України відсутні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату,час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ "БГ Банк" віднесено до неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.02.2015 № 43 про початок ліквідації, тому накладення арешту на квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, площею 149,40 кв. м. є фактично забороною Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснювати дії, пов'язані з ліквідацією банку, що не допускається згідно положень ЦПК України.

Погоджуючись з вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів виходить з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися , зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих суду доказів, між сторонами дійсно виник спір відносно іпотечного майна, вчиняються дії щодо продажу права вимоги за кредитним договором, який забезпечений іпотечним майном, існує загроза ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 12.01.2019, об'єкт нерухомості: квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 11.04.2017 р. (а.с.62-63).

Надані суду докази є достатніми для висновку про те, що вищевказана квартира на час постановлення оскаржуваної ухвали не належить відповідачу у справі.

Забезпечення позову накладенням арешту на майно, яке не належить відповідачу у справі, порушує права ОСОБА_5, як нового власника вказаного нерухомого майна.

Жодних позовних вимог до ОСОБА_5 з приводу вказаного нерухомого майна по справі не заявлено.

Відомості з державного реєстру іпотек не містять запису про поновлення ПАТ "БГ Банк" в статусі іпотекодержателя вищевказаного нерухомого майна, що само по собі є перешкодою для реалізації вказаного майна ПАТ "БГ Банк" на відкритих торгах.

Крім цього, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року ( справа №761/42941/17) на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт. Дата державної реєстрації: 21.02.2018 (а.с.63).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а подана апеляційна скарга - без задоволення.

керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 31 січня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А.Семенюк