Справа № 310/8348/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21 січня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

при секретарі Артьоменко Д.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 310/8348/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника адвоката ОСОБА_2 (за довіреністю) звернулася до суду з позовом ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником квартири, що розташована за адресою: Запорізька область м. Бердянськ вул. Мелітопольське шосе, будинок 110/ АДРЕСА_1. За вказаною адресою також зареєстрований відповідач її син, але за місцем реєстрації з 2010 року він не проживає, на даний час постійно проживає в Російській Федерації. Відповідач витрат на утримання квартири не несе, комунальні послуги не сплачує та реєстрація відповідача у належному їй домоволодінні створює перешкоди у здійсненні прав власника. Просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартири, що розташована за адресою: Запорізька область м. Бердянськ вул. Мелітопольське шосе, будинок 110/ АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просять їх задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. Про слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» відзиву, заяв про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення слухання справи не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вислухавши пояснення позивача і його представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: Запорізька область м. Бердянськ вул. Мелітопольське шосе, будинок 110/ АДРЕСА_1, що підтверджено копією свідоцтва про право власності, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічним паспортом на квартиру (а.с. 9-11).

Згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради № 12900 від 25.09.2018 року місце проживання відповідача ОСОБА_3, зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/ АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Вказане також підтверджується інформацією з реєстру територіальної громади Бердянської міської ради, наданої суду відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради (а.с. 22).

Як вбачається з акту про фактичне проживання, який складений комісією ОСББ «Фестивальний 27 «А», 29 «А» за адресою: Запорізька область м. Бердянськ вул. Мелітопольське шосе, будинок 110/ АДРЕСА_1 ОСОБА_3 фактично не проживає з 2010 року (а.с. 12).

Факт не проживання відповідача у вказаному будинку також підтверджується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що проживає в будинку №110/27а по вул. Мелітопольське шосе м. Бердянську. З 2010 року син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає, поїхав на заробітки до Російської Федерації.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що проживає в будинку №110/27а по вул. Мелітопольське шосе м. Бердянську. Із ОСОБА_6 знайома та знає що її син близько 8 років проживає в Росії.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин не проживає у квартирі ОСОБА_1 Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька область м. Бердянськ вул. Мелітопольське шосе, будинок 110/ АДРЕСА_1.

Керуючись ст.405 ЦК України, ст. ст. 263-265, 280-289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою Запорізька область м. Бердянськ вул.. Мелітопольське шосе, будинок 110/ АДРЕСА_2. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 23 січня 2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_7