Справа № 459/3172/19
Провадження № 2/459/1246/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 грудня 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю: секретаря судових засідань Сиванич У.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача, у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.11.2019 року до повноліття дитини.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 20.05.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що з відповідачем не проживає, останній в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти на утримання дочки.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 12.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 06.12.2019 року.

Заперечень відповідача до суду подано не було.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивач подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судові засідання двічі підряд не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень, відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності не подав.

Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив;позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Інших заяв та клопотань учасниками справи не подано.

Згідно ч.5ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження та з ініціативи суду в судовому засіданні з викликом сторін.

Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від подружнього життя сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ), на утримання якої відповідач коштів не надає.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) до усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч. 9 ст. 7 СК України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Ураховуючи відсутність у суду відомостей про офіційне працевлаштування відповідача, з урахуванням вимог справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), рівності обов`язку обох батьків брати участь в утриманні дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, присудивши стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500, 00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 05.11.2019 року до її повноліття.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 05.11.2019 року до її повноліття.

У задоволенні решти частини позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави (стягувач: Державна судова адміністрація України вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021,отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106;код за ;банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача : 899998, рахунок отримувача: UA6026001; код класифікації доходів бюджету:22030106) 768,40 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 06.12.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 )

Суддя: Д. І. Рудаков