Справа № 310/8619/18
РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Мариніна О.В.

при секретарі Артьоменко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 310/8619/18 за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа - Бердянська міська рада Запорізької області про встановлення факту прийняття спадщини, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката ОСОБА_2 (за ордером) звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її чоловік ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної йому ј частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. На час смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 постійно проживала із ним у будинку та продовжувала там проживати, сплачувала комунальні послуги, робила поточний ремонт, тобто фактично вступила у володіння спадковим майном. Заповіту за життя ОСОБА_3 не склав, єдиним спадкоємцем першої черги за законом є лише ОСОБА_1 Вирішити вказаний спір в досудовому порядку не надається можливим, оскільки Бердянська міська рада Запорізької області заперечує проти права на спадкування, вказуючи що саме громада є спадкоємцем в порядку відумерлості. Через що позивачка вимушена звернутись до суду із вказаною заявою.

Згідно практики, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 « Про судову практику у справах про спадкування», з огляду на наявність спору між ОСОБА_1 та Бердянською міською радою Запорізької області, суд розглядає справу за правилами позовного провадження, оскільки особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та пояснила, що на час смерті чоловіка - ОСОБА_1 постійно проживала із ним у будинку та продовжувала там проживати, сплачувала комунальні послуги, робила поточний ремонт, тобто фактично вступила у володіння спадковим майном. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В подальшому надала заяву про розгляд справи відсутності її та представника ОСОБА_2

Представник Бердянської міської ради Запорізької області Забарін А.Ф. (за дорученням) в судовому засіданні позов не визнав, вважав позов позивача необґрунтованим.

В подальшому представник відповідача надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Бердянської міської ради.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що позивач є його сусідкою. Вона із чоловіком у 1974 році придбали домоволодіння по АДРЕСА_1 та з того часу ОСОБА_1 там постійно проживає. Чоловік її помер (рік смерті він не пам'ятає) та ОСОБА_1 продовжила проживати у даному домоволодінні, сплачувала комунальні послуги, поралась по господарству, робила ремонти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що позивач є її сусідкою з 1974 року. Чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3 також знайомий їй, він помер (точну дату смерті не знає). Пам'ятає, що вони спільно проживали, разом розбудовували дім. Після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 також постійно мешкала за їх спільним місцем проживання, нікуди не переїжджала та досі там живе.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, покази свідків, дослідивши надані письмові докази у сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.09.1973 року позивач та ОСОБА_3 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 (а.с. 7).

10.12.1979 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва по смерть НОМЕР_2 (а.с.5)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частина житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 1974 року (а.с. 9- 10).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього.

Відповідно до ст.529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно листа Бердянської державної нотаріальної контори № 3969/01-16 від 14.12.2018 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не заводилась, заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувались (а.с. 25-27).

Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, інших спадкоємців не має.

На момент смерті чоловіка і по теперішній час ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1, займалася утриманням будинку та сплачувала комунальні послуги за його утримання, робила поточний ремонт, що підтверджено показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні.

Як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у порядку, визначеному п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (в ред.1963р.) прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, фактично мешкала разом зі спадкодавцем на час його смерті та продовжує проживати в будинку після його смерті.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач є спадкоємцем за законом, з заявою про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не зверталась, на даний час він у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини не має можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак має бажання прийняти спадщину, проживала разом із спадкодавцем на день його смерті та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, суд вважає за необхідне встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті її чоловіка - ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 259, 263- 265ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. В. Маринін