Провадження№2/235/363/19
Справа №235/7726/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 січня 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Лебеденко В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Першотравнева сільська рада, Покровська райдержадміністрація ( відділ реєстрації) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Першотравнева сільська рада, Покровська райдержадміністрація (відділ реєстрації) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Зотова №25, селища Перше Травня, Покровського району Донецької області, згідно договору дарування від 19.09.1990 року. В даному будинку разом з ним значиться зареєстрованою його колишня дружина- відповідач по справі ОСОБА_2, яка з 2016 року за цією адресою не мешкає, виїхала з будинку, особистих речей в будинку немає. В даний час реєстрація відповідача в будинку порушує його права, як власника, він вимушений сплачувати за неї комунальні платежі. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: вул. Зотова №25, селища Перше Травня, Покровського району Донецької області, та зобов»язати Першотравневу сільську раду здійснити зняття з реєстрації ОСОБА_2 Просить стягнути з відповідачки понесений судовий збір.

Позивач в судовому засіданні підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнала позовні вимоги, підтвердила, що дійсно в лютому 2016 року вона пішла від позивача, мешкає з дитиною на знімній квартирі, шлюб між ними розірвано.

Представник третьої особи Першотравневої сільської ради Донецької області надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника та постановити рішення на розсуд суду (а.с.27).

Представник третьої особи Покровської райдержадміністрації ( відділ реєстрації) в судове засідання не з»явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином (24,33).

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Зотова №25, селища Перше Травня, Покровського району Донецької області, згідно договору дарування від 19.09.1990 року, зареєстрованому в БТІ (а. с. 13-14).

Згідно свідоцтва про шлюб сторін від 08.09.2001 року відповідач ОСОБА_2 була дружиною позивача на момент реєстрації її в його будинку ( а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії паспорту відповідач ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, селища Перше Травня, Покровського району Донецької області з 30.04.2002 року ( а.с.8-9).

Згідно акту та довідки, складених Першотравневою сільською радою Донецької області від 02.04.2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 Перше Травня, Покровського району Донецької області, але не проживає за вказаною адресою з лютого 2016 року по теперішній час. Акт підписаний депутатом Першотравневої сільської ради та свідками (а.с.12,19).

Згідно копії позовної заяви в суд про розірвання шлюбу ОСОБА_2, вона вказує, що з чоловіком припинили сімейні відносини в лютому 2016 року, своє місце фактичного проживання вказує, як АДРЕСА_1, таку ж саму адресу вона вказує при стягненні аліментів з позивача (а.с.15-17).

Згідно довідки від 07.12.2018 року, наданої Комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 Перше Травня, Покровського району Донецької області, фактично проживає на знімній квартирі за адресою АДРЕСА_1 з 01.04.2016 року по теперішній час. Довідка підписана головою квартального комітету та свідками (а.с.18).

Судом, встановлено, що відповідач вселилася на вказану житлову площу як член сім»ї власника, як дружина, набула право користування та зареєструвала своє місце проживання в установленому законом порядку.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( частина друга статті 386 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права корситування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім»ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до Постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

Згідно зі ст. 175 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст.ст. 13,43,265 цього Кодексу, суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Тому в разі посилання позивача не на ту норму закону, суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача.

Зясовано, що спір виник між позивачем і відповідачем, яка є членом сімї власника житла. Тому суд вважає, що при вирішенні спірних відносин до застосування підлягають положення ст. 405 ЦК України.

Окрім того, в судовому засіданні позивачем уточнені правові підстави для визнання відповідачку такою, що втратила право користуванням житлом, а саме правовою підставою є норми ст. 405 ЦК України.

Оскільки будинок перебуває у приватній власності позивача, відповідач вселилася в будинок, як член сім»ї власника, між вказаними особами як суб»єктами сервітутного правовідношення виникли відносини щодо користування спірним будинком, що регулюється саме нормами ст. 405 ЦК України, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою: вул. Зотова №25, селища Перше Травня, Покровського району Донецької області.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов в частині, визнаній відповідачем, підлягає задоволенню.

Задоволення вимоги про зняття особи з реєстраційного обліку судом можливе виключно у разі відмови відповідного державного органу виконати рішення суду про втрату особою права користування жилим приміщенням і у разі пред'явлення позову з зазначеними вимогами до даного органу.

Враховуючи, що вимоги про зняття з реєстрації особи заявлені до неналежного відповідача, а рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив права користування жилим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку про те, що вимоги про зняття вказаної особи з реєстрації, задоволенню не підлягають, і вирішуються в позасудовому порядку на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, яке набуло законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 352,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст. 9, 156 ЖК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Першотравнева сільська рада, Покровська райдержадміністрація ( відділ реєстрації) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область Покровський район, с.Перше Травня, вул.Зотова, 25.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІН НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 352,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28.01.2019 року.

Суддя: