Ухвала

Іменем України

31 січня 2019 року

м. Київ

справа № 643/1895/16-ц

провадження № 61-1360ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), КарпенкоС. О., Кузнєцова В. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розподілити спільно набуте майно, визнавши за ним право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

У грудні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, в якому просила визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 15 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_5 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 5 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 999,48 грн.

ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 травня 2017 року, в якій просив змінити рішення суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 травня 2017 року.

Ухвала суду мотивована тим, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6, який діяв в інтересах ОСОБА_4, на рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 травня 2017 року відмовлено. Ухвала є чинною та в касаційному порядку не скасована.

10 січня 2019 року ОСОБА_4 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена всупереч вимогам процесуального права, зокрема апеляційна скарга, щодо якої була прийнята ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження, була подана його представником - ОСОБА_6, без його відома та не в його інтересах. Особисто він не приймав участі в судових засіданнях, оскільки в період з 24 лютого 2015 року по 06 вересня 2017 року перебував на військовій службі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 58 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки.

Судом встановлено, що 06 червня 2017 року ОСОБА_4 через свого представника - ОСОБА_6 звертався з апеляційною скаргою на рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 травня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 травня 2017 року відмовлено. Ухвала є чинною та в касаційному порядку не скасована.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Апеляційний суд, встановивши, що є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 травня 2017 року.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року в касаційному порядку не переглядалася.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «БруаллаГомесде ла Торре проти Іспанії»)

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов