Справа № 214/5507/19
2/214/2532/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 грудня 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Гринь Н.Г., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2019 року на адресу суду надійшла вище вказана позовна заява, в обґрунтування якої позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в сумі 59 234,95 грн., які він сплачує на користь відповідача, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.08.2019 року на адресу суду в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України надійшла відповідь з адресно-довідкового органу про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 08.08.2019 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, у зв`язку із тим, що вона подана без додержання вимог, викладених в ст.ст.175, 177 ЦПК України.

На виконання ухвали суду ОСОБА_1 подана до суду уточнена позовна. Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору згідно зі ст.136 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір», оскільки він на теперішній час не працює у зв`язку із доглядом за хворою матір`ю та не має коштів для сплати судового збору.

Суд, розглянувши вимоги клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України, ч.2 ст.8Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а такожзвільнити від сплати судового збору за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.82 ЦПК України, ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Як визначено в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про сувої витрати у цивільних справах», при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» та інших нормативно-правових актів, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами сторони щодо можливості звернення до суду, з іншого боку.

Згідно з п.п.60-67 рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» №28249/95, «…сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб не завдати шкоди самій суті цього права та має переслідувати законну мету».

Із аналізу вказаних норм та прецедентної практики Європейського суду з прав людини слідує, що законодавець передбачив можливість звільнення сторони від сплати судового збору лише з підстав, пов`язаних з її майновим становищем.

Разом з тим до клопотання про звільнення від сплати судового збору не додано жодного доказу його скрутного матеріального становища.

За даних обставин суддя приходить до висновку, що позивачем не доведено, що він перебуває в такому матеріальному становищі, яке виключає можливість сплати ним судового збору в мінімальному розмірі 768,80 грн. за пред`явлення позовної заяви про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, у зв`язку з чим в задоволенні його заяви слід відмовити. При цьому, сплата судового збору в сумі 768,80 грн. не є непомірною та не створює йому перешкод у доступі до правосуддя.

У зв`язку із чим позивачу слід: надати докази сплати судового збору за подання уточненої позовної заяви з урахуванням ставок визначених Законом України «Про судовий збір» за дві позовних вимоги або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на вищевикладене, позивачу у встановлений законом строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення цієї заяви без руху, необхідно усунути недоліки, в іншому випадку дана уточнена позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачу.

Керуючись ст. 4, 19, 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що у випадку невиконання ним вимог, викладених в ухвалі, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гринь Н.Г.