ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 січня 2019 року

м.Харків

справа № 642/5772/17

провадження № 22-ц/818/72/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне підприємство «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД»,

треті особи - Приватне підприємство «Констракт-Реалті», Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД», треті особи: Приватне підприємство «Констракт-Реалті», Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння та поновлення права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 20 червня 2018 року, постановлене під головуванням судді Євтіфієва В.М., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД», треті особи: Приватне підприємство «Констракт-Реалті», Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння та поновлення права власності.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 20 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що рішення, на підставі якого за Приватним підприємством «Констракт-Реалті» було зареєстровано право власності на спірні приміщення та в подальшому за договором купівлі-продажу перейшло у власність Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД», - було скасовано. Вважає, що нежитлові приміщення цокольного поверху літ. «А-5» № 27-30, 32-34, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1, вибули з його володіння не з його волі. Тому спірне майно підлягає витребуванню, а його право власності підлягає поновленню.

Представник відповідача Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» та представник третьої особи - Приватного підприємства «Констракт-Реалті» надали відзив на апеляційну скаргу, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 20 червня 2018 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що реалізація спірних нежитлових приміщень відбулася у примусовому порядку у зв'язку з невиконанням позивачем у добровільному порядку виконавчого напису нотаріуса, а тому у відповідності до ч.2 ст. 388 ЦК України, не може бути витребуване у відповідача. Продаж майна на прилюдних торгах, проведених з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, не змінює статусу особи, яка придбала майно з прилюдних торгів як добросовісний набувач, у якого майно не може бути витребувано за будь-яких умов.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2008 року ОСОБА_1 належали нежитлові приміщення цокольного поверху літ. «А-5» № 27- 30, 32-34, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32).

Сторони не заперечують, що вищевказані нежитлові приміщення були передані ОСОБА_1 в іпотеку для забезпечення договірних правовідносин.

Вказане майно на виконання виконавчого напису нотаріуса в межах виконавчого провадження було реалізовано на прилюдних торгах 19 лютого 2016 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04 квітня 2016 року визнано торги з примусової реалізації нежитлових приміщень цокольного поверху літ. «А-5» №27-30, 32-34, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (лот №124139) такими, що відбулися. Визнано переможцем електронних торгів за лотом №124139 Приватне підприємство «Констракт-Реалті». Зобов'язано Державне підприємство «СЕТАМ» внести відомості до системи й засобами системи сформувати новий протокол електронних торгів про визнання Приватного підприємства «Констракт-Реалті» переможцем електронних торгів (а.с.13-19).

На підставі зазначеного рішення Господарського суду міста Києва ДП «СЕТАМ» сформований протокол №140411 проведення електронних торгів за яким переможцем торгів визнано ПП "Констракт Реалті".

17 серпня 2016 року державним виконавцем було складено акт про проведення електронних торгів про реалізацію предмета іпотеки, на підставі якого ПП "Констракт-Реалті" зареєструвало за собою право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху літ. «А-5» № 27-30, 32-34, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28, 122).

09 листопада 2016 року постановою Київського апеляційного господарського суду скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 04 квітня 2016 року. Постановлено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПП «Констракт-Реалті» до ДП «СЕТАМ» про визнання торгів такими, що відбулися, визнання переможцем торгів та зобов'язання вчинити дії, - відмовлено (а.с.21-25).

16.03.2017 року Приватне Підприємство "Торгівельна компанія «ХОРОЛ-ІНВЕСТ ЛТД» набуло право власності на спірні нежитлові приміщення, на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.7).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що рішення, на підставі якого за ПП «Констракт-Реалті» було зареєстровано право власності на спірні нежитлові приміщення, було скасовано. Тому зазначене підприємство не мало право відчужувати спірні житлові приміщення. Вважає, що нежитлові приміщення цокольного поверху літ. «А-5» № 27-30, 32-34, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1, вибули з його володіння не з його волі. У зв'язку з чим, позивач просив суд поновити його право власності на вказані нежитлові приміщення шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення державної реєстрації права власності №16173100 від 01 вересня 2016 року, про реєстрацію за Приватним Підприємством «Констракт-Реалті» права власності на нежитлові приміщення, здійсненої на підставі свідоцтва 4201 від 16 вересня 2016 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець Іваном Олександровичем. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення державної реєстрації права власності №16173100 від 01 вересня 2016 року, здійсненої на підставі свідоцтва 4201 від 01 вересня 2016 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець Іваном Олександровичем, та шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення державної реєстрації права власності № 19492097 від 16 березня 2017 року, здійсненої на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Світланою Юріївною, за реєстровим номером 463. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення державної реєстрації права власності № 19492097 від 16 березня 2017 року, здійсненої на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Світланою Юріївною, за реєстровим номером 463. Відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення за ОСОБА_1 державної реєстрації права власності №14935608 від 08 квітня 2008 року на нежитлові приміщення цокольного поверху літ. «А-5» № 27-30, 32-34, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу нежитлових приміщень, посвідченого 03 квітня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анохіною Вікторією Михайлівною, за реєстровим номером 1267.

Відповідно до вимог ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежена в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суди мають враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема договори та інші правочини.

Згідно статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Оскільки добросовісне набуття у розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Вказаний у ч. 1 ст. 388 ЦК України перелік підстав, коли власник має право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним.

Водночас у ч. 2 ст. 388 ЦК України закріплено правило, згідно з яким майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Матеріали справи свідчать про те, що первинна реалізація спірних нежитлових приміщень цокольного поверху літ. «А-5» № 27- 30, 32-34, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 відбулась у примусовому порядку в межах виконавчого провадження на прилюдних торгах 19 лютого 2016 року.

Приватне підприємство «Констракт-Реалті», а також відповідач ПП «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД», - є добросовісними набувачами нежитлових приміщень цокольного поверху літ. «А-5» № 27- 30, 32-34, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

У пункті 30 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» роз'яснено, що застосовуючи положення ч. 2 ст. 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його у результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. Під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. У зв'язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред'явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, і обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають.

У разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Отже після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує рішення, для виконання якого такі торги були проведені.

Продаж майна на прилюдних торгах, проведених з порушенням чинного законодавства, не змінює статусу особи, яка придбала майно з прилюдних торгів як добросовісного набувача, у якого майно не може бути витребувано за будь-яких умов.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 564/436/16-ц (провадження № 61-24065св18).

Встановлені судами обставини свідчать про те, що реалізація спірного майна відбулась в примусовому порядку на підставі виконавчого напису в межах виконавчого провадження. Відповідач є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, а тому ст. 388 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу для задоволення позовних вимог, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України, але в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Посилання ОСОБА_1 на те, що нежитлові приміщення цокольного поверху літ. «А-5» № 27-30, 32-34, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1, вибули з його володіння не з його волі, - не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки вказана нерухомість була передана позивачем в іпотеку. Реалізація зазначеного майна здійснювалась в межах виконавчого провадження. Підстав для витребування спірного приміщення у відповідача, який є добросовісним набувачем, та поновлення права власності ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно колегія суддів не вбачає.

Нежитлові приміщення цокольного поверху літ. «А-5» № 27-30, 32-34, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 не були втрачені позивачем. Вказана нерухомість була арештована в межах виконавчого провадження та реалізована з прилюдних торгів, що виключає можливість його витребування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 20 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 01.02.2019 року.