Справа № 346/1625/19
Провадження № 22-ц/4808/1451/19
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Девляшевського В.А.,

з участю секретаря Турів О.М.,

сторін: представників Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Цалина Андрія Богдановича, третя особа: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 серпня 2019 року під головуванням судді Калинюка О.П. у м. Коломия

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до державного реєстратора Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Цалина Андрія Богдановича, третя особа: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.04.2019 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна позивач дізналася, що державним реєстратором Узинської сільської ради Цалином Андрієм Богдановичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45664023 від 22.02.2019 року, здійснено реєстрацію права власності акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві приватної власності. Вказана реєстрація здійснена на підставі документу, що підтверджує завершення 30 денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, письмової вимоги іпотекодержателя.

Між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» 20.07.2007 року укладено іпотечний договір, за яким позивач передала в іпотеку вказану трикімнатну квартиру загальною площею 63,8 кв.м., житловою - 38,7 кв.м.

Згідно з вимогами п. 4.5 вказаного іпотечного договору іпотекодержатель за власним вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із визначених вказаним пунктом способів, в тому числі на підставі рішення суду або задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Пунктом 4.6 іпотечного договору визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, визначений у відповідному рішенні суду.

Іпотекодержателем в 2013 році був обраний судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, в подальшому, після набрання законної сили рішення Коломийського міськрайонного суду від 04.03.2013 року у справі № 0909/4612/2012, банк звернувся до вказаного державного реєстратора з метою задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Позивач вважає такі дії протиправними, оскільки кредитор вже реалізував своє право на захист у судовому порядку і вказаним рішенням суду визначено конкретний спосіб та порядок набуття кредитором права власності на іпотечне майно. В зв`язку із цим іпотекодержатель позбавлений права на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що випливає з положень іпотечного договору про порядок задоволення вимог іпотекодержателя.

Позивач вважає, що відповідачем порушено порядок державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, а саме в порушення п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором не перевірено належним чином факт отримання боржником вимог про усунення порушення, надісланих іпотекодержателем, оскільки позивач вказує, що жодної вимоги вказаного банку не отримувала.

Таким чином, посилаючись на вказані порушення, а також на норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредиторів в іноземній валюті» просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45664023 від 22.02.2019 року, прийняте державним реєстратором Узинської сільської ради Тисменицького району Цалином Андрієм Богдановичем стосовно вказаного об`єкта нерухомого майна, та присудити понесені судові витрати.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 серпня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45664023 від 22.02.2019 року, прийняте державним реєстратором Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Цалином Андрієм Богдановичем, щодо державної реєстрації права власності акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Узинської сільської ради Тисменицького району Іваано-Франківської області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 768 гривень 40 копійок.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції представник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» зазначає, що рішення є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. При прийнятті рішення не були зясовані усі обставини, що мають істотне значення для справи та не надано їм належної оцінки.

Судом не наведено висновків, які дають підстави вважати, що звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку перешкоджає реалізації права іпотекодержателя на використання іншого, передбаченого законом способу захисту своїх прав, в позасудовому порядку на підставі іпотечного договору.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання рішення суду від 04.03.2013, оскільки воно так і не було виконане, ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

Апелянт зазанчає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум заборгованості, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином.

Також, наявність невиконаного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути перешкодою для реалізації Іпотекодержателем іншого законного способу захисту своїх прав.

Апелянт не погоджується з посиланням суду на Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки договір про задоволення вимог іпотекодержателя не є одним із шляхів примусового стягнення предмета іпотеки, так як ОСОБА_1 добровільно підписала іпотечне застереження, а тому дія такого закону не поширюється на задоволення вимог іпотекодержателя.

Положення даного Закону стосуються лише порядку примусового відчуження іпотечного майна без згоди власника, проте предмет іпотеки не відчужувався, а був набутий іпотекодержателем у власність в рахунок виконання зобов язань за кредитним договором. Крім цього, ні іпотекодержатель, ні державний реєстратор не віднесені до органу або посадової особи, що здійснює примусове стягнення.

Позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора не підлягає до задоволення, оскільки на час звернення з таким позовом до суду таке рішення не порушує прав позивача, а тому не може бути скасованим. Таким чином позивач не вірно обрав спосіб захисту своїх прав.

Апелянт зазначає, що в даній справі позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки належним відповідачам у спорах про скасування рішення про державну реєстрацію права власності той самої реєстрації є іпотекодержатель, тобто особа за якою зареєстровано відповідне право власності а не реєстратор який здійснив таку реєстрацію.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає що законних підстав у AT «Укрсоцбанк», як іпотекодержателя, після набрання законної сили рішення суду від 04 березня 2013 року для звернення до державного реєстратора з метою задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, не було.

ОСОБА_1 заначає, що відповідачем, під час державної реєстрації права власності, було порушено вимоги п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і не було належним чином перевірено факт отримання боржником письмових вимог про усунення порушення, надісланих іпотекодержателем, а тому прийняття рішення про проведення державної реєстрації права власності за банком не відповідає вищезазначеному порядку яким і зобов`язаний керуватися реєстратор.

Під час проведення реєстраційних дій, документом на підставі якого провадиться реєстрація права власності повинен підтверджувати саме факт надіслання та отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, а також документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

ОСОБА_1 заначає, що на її адресу дане повідомлення не надходило і про проведення даних дій їй відомо не було.

Вважає, що третя особа під час розгляду справи судом першої інстанції мала можливість уточнити всі відповідні дані щодо належного ОСОБА_1 на праві власності цього чи іншого майна.

Безпідставними також є посилання скаржника щодо скасування заочного рішення від 25 червня 2019 року у справі за позовом AT «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки дане рішення не було скасовано із причин, що про наявність такого їй відомо не було, а не з підстав невідповідності вимог позивача, справа повторно не розглядалася, докази не досліджувалися. А рішення з часу його винесення не виконувалося не з її вини, і про його наявність їй відомо не було. Вважає, що дана обставина виникла тільки з вини ПТ «Укрсоцбанк», який не вжив жодних заходів що його виконання.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Визнаючи протиправним та скасовуючи рішення державного реєстратора Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Цалина А.Б., індексний номер 45664023 від 22.02.2019 про державну реєстрацію права власності акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що у відповідача були відсутні правові підстави для такої реєстрації, оскільки ним до цього вже був обраний судовий спосіб звернення на вказаний предмет іпотеки і існує судове рішення щодо даного іпотечного майна.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції прийшов передчасно, без належного дослідження зібраних у справі доказів та неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» іпотечного договору, посвідченого 20.07.2007 року за реєстровим № 2236, позивач ОСОБА_1 як іпотекодавець передала у якості забезпечення виконання зобов`язання нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 63,8 кв. (а.с.12-14).

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04 березня 2013 року у справі № 0909/4612/2012 задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та звернуто стягнення на предмет іпотеки - вказану квартиру, для погашення заборгованості по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №32-34./356 від 20.07.2007 року в розмірі 234 871,02 грн, з яких: 27 850,51 дол США - заборгованість по кредиту, що в еквіваленті складало 222 595,20 грн; 1 024,33 дол США заборгованість по відсотках, що в еквіваленті складало 8 186,96 грн.; 4 088,86 грн. пені, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження.

Згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.04.2019 року вказана квартира на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 45664023 від 22.02.2019 року державного реєстратора Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Цалина А.Б. перебуває у приватній власності АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 15-16).

Вказане рішення державний реєстратор прийняв на підставі укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» іпотечного договору та документу, що підтверджує завершення 30 денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя.

Відповідно довідки, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Коломия Люкс-Сервіс» 04.04.2019 року № 145, у спірній квартирі зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з розділом 4 договору іпотеки сторони договору погодили право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Статтею 36 Закону України «Про» іпотеку» встановлено порядок позасудового врегулювання та проголошено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповіднодо цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Пунктом 4.1. договору іпотеки від 20.07.2007 року передбачено, що Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання.

Пунктом 4.5. вказаного договору визначено способи якими іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки, в тому числі на підставі рішення суду (п.п. 4.5.1) або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання в порядку встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (п.п. 4.5.3).

Згідно з нормами, визначеними п. 4.6 іпотечного договору, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду.

За змістом Закону України "Про іпотеку" та погодженого сторонами іпотечного договору іпотекодержатель може скористатися лише одним із наведених вище способів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом першої істанції встановлено, що АТ «Укрсоцбанк» обрано судовий спосіб звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки, тому за наявності зазначеного судового рішення, цей іпотекодержатель не мав достатніх правових підстав для використання оспорюваного позасудового порядку для задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 обрала спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, що є позасудовим способом звернення стягненя на предмет іпотеки.

Апеляційний суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не є належним з огляду на наступне.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №755/9555/15-ц (п. 5.17) та від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (п.74) зазначено, що під час розгляду справи суди мають враховувати висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права.

Тобто, колегія суддів вважає, що позивач обрала неналежний спосіб захисту порушеного права.

Крім того, позивачем у даній справі визначено як відповідача державного реєстратора, який виніс відповідне рішення та вчинив відповідний запис про державну реєстрацію іпотечного майна за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». Однак, на думку колегії суддів та відповідно до судової практики, належним відповідачем у даних правовідносинах має бути іпотекодержатель, оскільки за ним зареєстроване право власності на іпотечне майно, а не реєстратор, що здійснив таку реєстраційну дію.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що постановлене у даній справі судове рішення не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з постановленням нового рішеня про відмову у задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» задовольнити.

Заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 серпня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Цалина Андрія Богдановича, третя особа: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

Л.В. Ясеновенко