Справа № 426/9914/19
УХВАЛА

іменем України

09 вересня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

У складі головуючого судді Половинка В.О.

За участю секретаря судового засідання Концур А.І.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Кухарського Олександра Миколайовича, ВП 24120942

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, відповідно до якої просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Кухарського Олександра Миколайовича, зобов`язати державного виконавця зупинити та відтермінувати виконання постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до розгляду відповідної справи по суті. Також просить зобов`язати державного виконавця повідомити Державну прикордонну службу України поро зупинку та відтермінування Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України в зв`язку з оскарженням такої постанови. Скаргу обґрунтував тим, що державний виконавець Кухарський О.М. виніс 27.02.2019 постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і одразу після винесення такої постанови, не витримавши 10-денний термін, встановлений законом для оскарження, направив її до Державної прикордонної служби України до виконання.

Скаржник та заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник заінтересованої особи Броварського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області направив до суду відзив, в якому вказав, що скарга не обґрунтована та є такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд дослідивши матеріали справи, врахувавши принцип достатності доказів вважає за можливе розглянути скаргу за наданими матеріалами.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2019 перший заступник начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Є. Рогозін направив листа Д.Іванюку, зі змісту якого вбачається, що станом на 16:20 08.07.2019 в органах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України виконуються постанови Броварського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 09.08.2019 ВП №11720809 та від 27.02.2019 ВП № 24121387, та ВП №24120942. Вищевказані постанови направлені для виконання державним виконавцем з використанням кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису через автоматизовану систему виконавчого провадження стосовно боржника ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю заборгованості. (а.с. 4).

Відповідно до п.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» з наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, суд вважає що скарга не підлягає задоволенню, оскільки державний виконавець діяв в межах своїх повноважень при винесенні постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В свою чергу, у ході розгляду даної справи скаржником, ОСОБА_1 у порядку статті 81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження порушення державним виконавцем 10-денного терміну, встановленого законом для оскарження та направлення постанови Державної прикордонної служби України до виконання.

Таких доказів і не містить в собі лист першого заступника начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Є. Рогозін, направленого на адресу ОСОБА_2 .Іванюка. Змістом листа лише підтверджено про отримання самих постанов.

Також скаржником не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин.

За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню у повному обсязі, так як скаржником не доведені підстави заявлених вимог в силу принципу змагальності сторін.

Керуючись ст.ст. 2, 18,76-81, 258-260, 447-453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

Відмовити в задоволенні ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Кухарського Олександра Миколайовича.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Луганського апеляційного суду протягом 15 днів після отримання її копії.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка