Справа № 215/1557/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Науменко Я.О.,

за участю: секретаря Махоні Н.Ю.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі відділення в м. Кривий Ріг філії АТ «Укрексімбанк» у м. Дніпро до ОСОБА_1 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Завод бурової техніки «ДСД» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2019 р. відділення в м. Кривий Ріг філії АТ «Укрексімбанк» у м. Дніпро подав до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» відповідно до генеральної угоди № 5711N5 від 12.08.2011 р. та кредитних договорів № 5714К9 від 25.04.2014 р. та № 5714К21 від 21.08.2014 р. в рамках дії генеральної угоди отримало кредит у розмірі 5 400 000 грн. та 4 000 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитами у розмірі 23 % на рік. У забезпечення зобов`язань за генеральною угодою між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 12.08.2011 р. було укладено договір поруки № 5711Р11. У зв`язку з порушенням ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» зобов`язань з повернення кредитних коштів і сплати відсотків за їх користування станом на 11.03.2019 р. виникла заборгованість у розмірі 1 965 979,81 грн. за кредитним договором № 5714К9 від 25.04.2014 р. та 1 802 088,85 грн. за кредитним договором № 5714К21 від 21.08.2014 р., а разом 3 768 068, 66 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Позивач 28.08.2019 подав суду уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за генеральною угодою № 5711N5 від 12.08.2011 р. з кредитними договорами № 5714К9 від 25.04.2014 р. та № 5714К21 від 21.08.2014 р. у розмірі 3 317 960 грн. 57 коп., в тому числі: основного боргу за кредитом 2 020 710 грн. 75 коп., відсотків 28 604 грн. 15 коп., комісії за управління кредитом 9 400 грн., а також пені в сумі 1 165 185 грн. 67 коп. та штрафу 94 060 грн.. Крім того, в уточненій позовній заяві позивач повідомив про зміну повного найменування банку: з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на АТ «Державний експортно-імпортний банк України» (вх.№16018 від 28.08.2019).

Ухвалою від 20.05.2019 відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення підготовчого судового засідання на 23.07.2019.

Ухвалою від 23.07.2019 за клопотанням позивача відкладено підготовче судове засідання на 28.08.2019.

У зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні справа 28.08.2019 не розглядалась.

Ухвалою від 09.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2019.

Ухвалою від 13.11.2019 в зв`язку з неявкою сторін у судове засідання та відсутністю відомостей щодо належного повідомлення відповідача і третьої особи розгляд справи було відкладено на 11.12.2019.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, задовольнити позовні вимоги та надала згоду на винесення заочного рішення (вх.№22879 від 11.12.2019).

Відповідач у судове засідання 11.12.2019 повторно не з`явився, відзиву на позов не надав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

17.07.2007 року між позивачем АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» було укладено Генеральну угоду № 5711N5 від 12.08.2011 р. зі змінами і доповненнями (далі Генеральна угода), відповідно до умов якої Банк проводить кредитні операції в межах лімітів, визначених у п.4.5 Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов Кредитного договору, укладеного у рамках цієї Генеральної угоди з лімітом заборгованості 9 458 622,50 грн. та із терміном дії до 21.12.2021 року (а.с.32-76 том 1).

Крім того, між позивачем АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» були укладені кредитні договори в рамках дії Генеральної угоди, а саме: № 5714К9 від 25.04.2014 р. з додатковими угодами, за умовами якого ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» надано відновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості в сумі 5 400 000, 00 грн. та № 5714К21 від 21.08.2014 р. з додатковими угодами, відповідно до якого ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» надано відновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості в сумі 4 000 000, 00 грн. зі сплатою 23% річних і строком погашення до 20.12.2018 року (а.с.77-104, а.с.105-130 том 1).

На забезпечення зобов`язань за генеральною угодою 12.08.2011 між АТ «Державний експортно-імпортний банк України», ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» та ОСОБА_1 (далі відповідач, поручитель) укладено договір поруки №5711Р11 (далі договір поруки) з подальшими додатковими угодами, відповідно до якого відповідач зобов`язався перед позивачем у випадку невиконання (неналежного виконання) третьою особою своїх зобов`язань за кредитними договорами, укладеними в рамках генеральної угоди, погасити без будь-яких заперечень кредит у розмірі несплачених зобов`язань, сплатити проценти та інші платежі, передбачені цим кредитним договором (а.с.131-132, 133-142 том 1).

Згідно з пунктами 2, 3 договору поруки (з урахуванням додаткових угод до нього) відповідач зобов`язався перед позивачем солідарно з ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» відповідати за повне та своєчасне виконання умов кредитного договору: повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором.

Відповідно до пунктів 2, 3.2 договору поруки у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок відповідача, котрий є поручителем.

Згідно з пунктом 4 договору поруки відповідач зобов`язаний у випадку невиконання (неналежного виконання) зобов`язань за кредитним договором погасити без будь-яких заперечень кредит у розмірі несплачених зобов`язань, сплатити проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором протягом 20 робочих днів з моменту отримання письмового повідомлення.

Лист позивача до відповідача про погашення боргу №050-057-2/425 від 26.12.2018 залишився без відповіді, відповідач заборгованість не погасив (а.с.19,20 том 1).

Позивач посилаючись на не виконання ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» зобов`язань за спірними договорами станом на 11.03.2019 просить стягнути з відповідача як поручителя заборгованість у розмірі 3 317 960 грн. 57 коп., в тому числі: основного боргу за кредитом 2 020 710 грн. 75 коп., відсотків 28 604 грн. 15 коп., комісії за управління кредитом 9 400 грн., а також пені в сумі 1 165 185 грн. 67 коп. та штрафу 94 060 грн..

Крім того, позивач в уточненій позовній заяві повідомив, що 26.07.2019 господарським судом Дніпропетровської області винесено рішення, яким задоволено вимоги позивача у повному обсязі і стягнуто із ТОВ «Завод бурової техніки «ДСД» кредитну заборгованість по кредитним договорам, на забезпечення яких було укладено із відповідачем договір поруки.

За змістом частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (стаття 546 ЦК України).

Отже, для забезпечення виконання основного зобов`язання сторони можуть передбачати як визначені у статті 546 цього Кодексу види забезпечення зобов`язань, так й інші види, встановлені договором або законом.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові ВП ВС від 19.03.2019 по справі № 904/2530/18, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

У цій же Постанові ВП ВС зазначено, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та, 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 Цивільного кодексу України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто договір поруки укладається кредитором і поручителем для забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, АТ «Укрексімбанк» як кредитор звернувся до суду з позовом до фізичної особи як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитними договорами, сторонами якого є юридичні особи. Тобто між позивачем та відповідачем існує спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи викладене, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18), від 19 березня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 20.11.2019 (справа №910/9362/19) додатково звертає увагу на те, що положення пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У силу приписів частини першої статті 29 Господарського процесуального кодексу України позови пред`являються до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 цієї статті місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому порядку місце її проживання або перебування. Аналогічна норма права закріплена в частині першій статті 27 Цивільного процесуального кодексу України.

З метою визначення підсудності та встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача у справі, відповідно до ст. 187 ЦПК України, 26.03.2019 р. було зроблено запити до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради та відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Остання відповідь надійшла до суду 03.05.2019 р.. За даними, отриманими судом, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, за правилами територіальної юрисдикції (підсудності) цей позов має розглядатися у Господарському суді Дніпропетровської області, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі підлягає закриттю, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд роз`яснює позивачу, що ця справа має бути розглянута за правилами господарського судочинства у Господарському суді Дніпропетровської області.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 статті 255 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу судовий збір, сплачений платіжним дорученням №316356 від 12.03.2019 на суму 56521,03 грн..

Керуючись ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч.2 ст.255, ст.ст.256, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у цивільній справі №215/1557/19 за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі відділення в м. Кривий Ріг філії АТ «Укрексімбанк» у м. Дніпро до ОСОБА_1 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Завод бурової техніки «ДСД» про стягнення заборгованості.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби у Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області повернути Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» в особі відділення в м. Кривий Ріг філії АТ «Укрексімбанк» у м. Дніпро (), пр. Поштовий, 37, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50000) судовий збір, сплачений при поданні позову в АТ «Укрексімбанк» платіжним дорученням №316356 від 12.03.2019 на суму 56521,03 грн..

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала підписана 11.12.2019.

СУДДЯ: