Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«11» грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Лань М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить постановити рішення про стягнення з відповідача 13 380,02 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 07 грудня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 63-БХ/ш-4.4, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001% на рік та щомісячної комісійної винагороди в розмірі 140 грн., з кінцевим терміном повернення 07 грудня 2009 року.

15 грудня 2008 року Шевченківським районним судом м. Львова було видано судовий наказ №2н-1734/08 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 63-БХ/ш-4.4 від 07 грудня 2006 року у сумі 7012,42 грн.

Вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору.

Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, допустив заборгованість, яка складається з відсотків, пені та комісії у розмірі 13 380,02 грн., тому банк змушений звернутись в суд.

Ухвалою від 21 червня 2019 року було залучено до участі у справі товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в якості правонаступника позивача публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову. Додатково представник відповідача ОСОБА_3 пояснив, що 15 грудня 2008 року Шевченківським районним судом м. Львова було видано судовий наказ №2н-1734/08 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 63-БХ/ш-4.4 від 07 грудня 2006 року у сумі 7012,42 грн. Заборгованість за даним кредитним договором повністю стягнута із заробітної плати відповідача ОСОБА_1 ще у 2009 рок

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_3 , з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у відсутності представника позивача, суд у відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

07 грудня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 63-БХ/ш-4.4.

Згідно з п. 2.1 Кредитного договору № 63-БХ/ш-4.4 банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 8000 грн. з оплатою на процентній ставці 0,0001%річних.

Відповідно до п.3.2 Кредитного договору № 63-БХ/ш-4.4 позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 07 грудня 2009 року. Погашення наданих кредитних ресурсів проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Судом встановлено, що 15 грудня 2008 року Шевченківським районним судом м. Львова було видано судовий наказ №2н-1734/08 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 63-БХ/ш-4.4 від 07 грудня 2006 року у сумі 7012,42 грн., судовий збір у розмірі 35,06 грн. та 15 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення. Судовий наказ №2н-1734/08 від 15.12.2008 був пред`явлений до примусового виконання.

Виконавчий лист 2н-1734/08 від 15.12.2008 скерований старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС ЛМУЮ Гурським А.Ю. в Дитячий дошкільний будинок №1 за місцем праці ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним розпорядженням.

Оскільки рішення суду виконано не було, банк продовжив нараховувати комісію за користування кредитом, відсотки та пеню, з 06 грудня 2008 року по 30 серпня 2016 року заборгованість по сплаті комісії, відсотків та пені становить 13 380,02 грн., а тому 27 грудня 2016 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за донарахованими комісією, відсотками та пенею за кредитним договором №63-БХ/ш-4.4 від 07 грудня 2016 року.

З листа №5861 від 06 березня 2019 року за підписом начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів ГТУЮ у Львівській області Шургот І.Я. вбачається, що виконавче провадження №21308654 на підставі виконавчого листа від 15.12.2008, виданого Шевченківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 7062,48 грн. на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», 21.11.2013 закінчено згідно з п.8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ скеровано органу, що видав.

З ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто і перераховано у повному обсязі борг у розмірі 7062,48 грн., виконавчий збір у розмірі 706, 30 грн. та витрати у розмірі 23,69 грн., що підтверджується листом №327 від 13.03.2019 Відділу освіти Сихівського та Личаківського районів УО ДГП ЛМР.

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями ст. 599 цього ж Кодексу передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин 1-2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Пунктом 6.1 Кредитного договору № 63-БХ/ш-4.4 передбачено,що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. З.2., 3.3, 3.5, 4.3., 4.4., 4.6, 4.7, 4.8 цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов`язання сплатити проценти за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами.

Таким чином, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, комісії та пені за порушення умов договору,шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку з боржника та поручителя, про що свідчить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2008 року.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

А тому, суд вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав, не є підставою для нарахування процентів, комісії та пені, адже звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Тому положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України,за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Судом встановлено, що позивач скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до відповідача про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав.

Таким чином, положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) висловлено правову позицію про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, в тому числі і шляхом звернення стягнення на предмет застави, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості,після чого нарахування відсотків є безпідставним.

Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що при зверненні позивача з позовом до суду та за результатами розгляду справі і отримання відповідного рішення від 15.12.2008 року про стягнення заборгованості, позивач втратив право на стягнення процентів за користування кредитом визначених умовами кредитного договору,

Враховуючи те, що ОСОБА_1 повністю сплачено заборгованість ще у 2013 році, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками, пенею та комісією за кредитним договором №63-БХ/ш-4.4 від 07.12.2006 є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 12,13,76,80,81, 141,259,263- 265 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 22, 525, 526, 598, 599, 610, 611, 1048, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя Д. Б. Глинська