Єдиний унікальний номер 341/493/19
Номер провадження 2/341/385/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

секретарів Король І.Л., Гомерди Г.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача-

адвоката Шкурлатовської Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

20.03.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 і, просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача в його користь 170 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що водій ОСОБА_3 будучи позбавлений права керування транспортним засобом відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду, 24.09.2017 р. керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Caddy в стані алкогольного сп`яніння та рухаючись по вул. Набережна ім. В. Стефаника в м. Івано-Франківську в напрямку вул. Гетьмана Мазепи вчинив на нього наїзд, де він в той час переходив проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу в напрямку справа на ліво по ходу руху автомобіля. Внаслідок даного злочину він отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗТОГК, пневмоторакс, струс головного мозгу, забійної рани голови. Згідно висновку судово-медичної експертизи за №774 від 11.12.2017 р. у нього тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки у вигляді закритого перелому 11-го ребра справа, забою обох легень, закритий перелом 5-ї плюснової кістки лівої стопи, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозгу, рана тім`яної ділянки зліва, синець лобної ділянки, синці та садна верхніх та нижніх кінцівок.

Після отриманих травм в результаті дорожньо-транспортної пригоди його було госпіталізовано в обласну клінічну лікарню, де в період з 24.09.2017 р. по 10.10.2017 р. проходив лікування. Крім цього був обмежений у фізичних навантаженнях на 1,5 місяця. Його непрацездатність поставила в скрутне становище його сім`ю, так як для лікування та реабілітацію необхідні кошти, проте він не може виконувати домашню роботу та працювати в повному обсязі. Окрім фізичних змін та втраченого здоров`я зазнав великої психологічної травми і, все це стало причиною депресії та великих моральних страждань. Дана подія негативно змінила подальше його життя. Розмір відшкодування вказаних вище моральних страждань оцінює в 170 000,00 гривень. Просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. Окрім того представник зазначив, що своїми неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідачем завдано позивачу моральну шкоду, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, приниженої гідності. В момент отримання тілесних ушкоджень, переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Розмір відшкодування вказаних вище моральних страждань оцінює в 170 000, 00 гривень. Завдану позивачу моральну шкоду, відповідачем не відшкодовано, участі у його одужанні він не брав, що стало причиною звернення до суду з даним позовом. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача заперечила щодо позовних вимог і зазначила, що обставини за яких сталося ДТП за участю сторін встановлені досудовим розслідуванням. Постановою слідчого Івано-Франківського відділу поліції кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Згідно вищевказаної постанови причиною настання дорожньо-транспортної пригоди були обставини, які пов`язані із виникненням небезпеки для руху, на такій відстані до автомобіля, в межах якої він був позбавлений технічно можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. Відповідач намагався уникнути зіткнення застосувавши екстрене гальмування і, тому вини його у даному ДТП немає. Однак, груба необережність позивача, який у темну пору доби в межах нерегульованого пішохідного переходу, де не переконавшись у безпеці, раптово вибіг на перехід та потрапив у ДТП. До приїзду швидкої медичної допомоги він та його супутниця були біля позивача. Після оформлення дорожньо -транспортної пригоди відповідач поїхав провідати позивача, щоб з`ясувати який у нього фізичний стан. Позивач посміхався, розмовляв і, сказав, що все це не так погано. В свою чергу, в перший день лікування він надав позивачу 1000 грн. для лікування. Проте, коли на наступний день знову прийшов провідати позивача, то останній дав йому телефон для спілкування з невідомою йому жінкою, яка сказала, що їм не потрібно давати потроху кошти, а хочуть необхідну суму зразу, однак не назвала яку. Він продовжував провідувати позивача у лікарні, проте жінка останнього сказала, щоб він більше не приходив бо його пакети з продуктами буде викидати у вікно. Тому вважає, що не має відповідати за моральну шкоду, так як він її не завдавав, а навпаки намагався залагодити вищевказану подію з позивачем. Також вважає, що вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді нічим не підтверджена і, тому він не є особою відповідальною за будь-яку шкоду. ОСОБА_3 не притягувався до відповідальності за вчинення ДТП, тому правові підстави для стягнення з нього моральної шкоди на користь позивача відсутні. Позивач пред`явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсацію за заподіяну ним моральну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та нереального розміру. Відповідно до виписки з медичної картки від 10.10.2017 р. стан хворого був задовільним та обмежено фізичні навантаження на протязі 1,5 місяця. Однак, позовна заява подана позивачем через 17 місяців після виписки його з лікарні.

Вважає, що при визначені моральної шкоди суд повинен враховувати вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставини справи, а саме, майновий стан відповідача, який на даний час не працює та має нерегулярний мінливий дохід, на утриманні у нього малолітня дитина та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім цього, відповідачем була надана позивачу допомога в розмірі 1000 грн. Розмір моральної шкоди позивачем не обґрунтований відповідними документами. Просила в позові позивача відмовити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що 24.09.2017 р. на місці пригоди, яка відбулась між її сином, ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 вона була до самого ранку, а також була в лікарні де знаходився ОСОБА_1 ІІ син попросив у потерпілого пробачення і, він сказав щоб йому тільки повернули кошти за одяг. Був веселим, приємно спілкувався, вони пропонували йому кошти в сумі 1000 грн., а також зустрілись з родиною потерпілого і, вони забажали, щоб їм надати необхідну суму зразу, однак не назвали яку і, після цього заборонили їм приходити у відділення лікарні для того щоб провідувати потерпілого.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Статтею ч.1 ст. 5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 24.09.2017 р. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 . Івано-Франківську в напрямку АДРЕСА_2 , вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_1 . Постановою про закриття кримінального провадження від 26.01.2018 р., кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань закрито, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.7-10). Випискою з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 10.10.2017 р. стверджується, що в ОСОБА_1 була виявлена політравма. Поєднана краніо-торако-скелетна травма. Закрита побутова травма органів грудної клітки. Перелом 11 ребра справа з незначним зміщенням. Лівобічний малий гемоторакс. Забій обох легень. Закритий перелом плюснової кістки 5 пальця лівої стопи. Закрита черепно-мозгова травма. Струс головного мозгу, забійна рана м`яких тканин правої орбітальної ділянки, множинні садна шкіри волосистої частини голови. Алкогольне сп`яніння (а.с.14). Копіями товарних чеків стверджується, що ОСОБА_1 куплялись медикаменти на суму 16 516,05 грн.(а.с.15-19).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч. 1 ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року №4 ?Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди? передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди судвизначає залежно відхарактеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь- яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

З матеріалів справи та в судовому засіданні суд встановив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з участю сторін, однак відповідач не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, який є ппозивачем по справі, а відтак в діях водія ОСОБА_3 склад злочину передбачений ст. 286 ч.1 КК України відсутній, про що була постановлена постанова про закриття кримінального провадження. Врезультаті ДТП позивачу завдано моральних та фізичних страждань, які позначили негативні зміни у його житті. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, позивач відчуває почуття приниженої гідності, образи. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Таким чином, позивачу були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, він оцінює в 170 000 грн.

Аналізуючи викладене, суд вважає встановленим заподіяння позивачу моральної шкоди, через ушкодження його здоров`я відповідачем, зміну нормального перебігу його життя та перенесені вказані вище психологічні переживання, відповідальність за які суд покладає на відповідача, і з урахуванням розумності та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з останнього в сумі 10 000 грн. Факту доведеності заподіяння моральної шкоди позивачеві на суму 170 000 грн., суд не встановив, а тому позовна вимога підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 22-23, 1167, 1187-1188 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст.ст.12-13, 49, 78, 81-82, 102, 106, 110, 256-257, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , жителя с. Межигірці Галицького району Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 моральну шкоду в розмірі - 10 000 (десять) тисяч гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 16 грудня 2019 року.

Суддя:І. М. Юсип