ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/21/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Гудима І.В.
Провадження № 22-ц/817/892/19 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретар с/з- Романюк Х.Ю.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Радібової І.О., начальника

Збаразького міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Хабера В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 598/21/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 02.10.2015 р., постановлену в м. Збаражі суддею Збаразького районного сулу Гудимою І.В., за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

02.10.2015 р. державний виконавець відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області звернувся до суду із вказаним поданням.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Збаразького районного управління юстиції перебуває виконавчий лист № 598/21/15-ц, виданий 14.05.2015 р. Збаразьким районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 490337,43 грн. боргу.

Державний виконавець вказав, що зобов`язання, покладене на ОСОБА_1 згідно судового рішення, не виконане, оскільки боржник ухиляється від його виконання. Зокрема, ОСОБА_1 не з`являється на виклики до державного виконавця, не подає відомості про доходи та майновий стан, не надає інформацію про свої рахунки. Тому, враховуючи, що боржник має можливість виконати рішення суду, просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання покладених на нього зобов`язань.

Ухвалою Збаразького районного суду від 02.10.2015 р. подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Збаразького районного суду від 25 березня 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, постановивши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання, посилаючись на те, що судом першої інстанції не встановлено факту умисного ухилення від виконання рішення суду, тому вказана ухвала порушує його право, передбачене ст. 33 Конституції України. Також, ОСОБА_1 , посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 26.11.2009 р. у справі "Gochev проти Болгарії" зазначає, що оскаржувана ухвала не ґрунтується на вимогах закону та не відповідає одному із критеріїв, визначених ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якого обмеження права на свободу пересування може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості. З цього приводу в апеляційній скарзі зазначено, що оскаржувана ухвала лише позбавить його можливості поїхати в іншу країну та заробити кошти, що в свою чергу унеможливить виконання зобов`язання щодо сплати боргу.

ОСОБА_1 також вказав, що постанова про відкриття виконавчого провадження, виклики у відділ державної виконавчої служби надсилались на адресу, за якою він не проживає і не зареєстрований, тому він не з`являвся до державного виконавця.

Зазначив, що оскаржувана ухвала постановлена судом без його участі, про її існування він дізнався 30.07.2019 р. при спробі перетину державного кордону та 01.08.2019 р. отримав її копію у Збаразькому районному суді.

05.09.2019 р. представник Збаразького міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив скаргу відхилити, залишивши без змін ухвалу суду першої інстанції.

Представник вказав, що ОСОБА_1 був належно повідомлений про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього заборгованості, однак ухилявся від виконання рішення суду. Зазначив, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є єдиним заходом забезпечення виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_1 не володіє будь - яким майном, ніде не працює і не має доходів, на які можна звернути стягнення.

Крім того, представник зазначив, що ОСОБА_1 пропустив строк апеляційного оскарження, оскільки про існування ухвали Збаразького районного суду від 02.10.2015 р. йому стало відомо ще в 2017 р. при спробі перетину державного кордону.

05.09.2019 р. стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 подала до апеляційного суду клопотання про залучення до участі в справі, посилаючись на те, що судове рішення може вплинути на її права та обов`язки, як сторони виконавчого провадження. Розглянувши клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями на стадії апеляційного провадження залучати до участі у справі заінтересованих осіб.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи подання, суд виходив з того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених рішенням Збаразького районного суду від 25.03.2015 р., яким стягнуто з нього у користь ОСОБА_2 490337,43 грн. боргу, тому наявні підстави для обмеження у праві виїзду його за межі України.

Однак, з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як зазначено у ст.13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь -якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, чинної на час розгляду справи в суді першої інстанції, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", чинної на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Судом установлено, що на виконанні у відділі ДВС Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області знаходилося виконавче провадження № 47557902 від 18.05.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 490337,43грн. боргу згідно рішення Збаразького районного суду від 25.03.2015 року.

Із матеріалів справи вбачається, що 18.05.2015 р. головним державним виконавцем відділу ДВС Збаразького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 598/21/15-ц 2/598/92/2015, виданого 14.05.2015 р. (а.с. 5).

15.06.2015 р. головним державним виконавцем винесено постанову про примусовий привід ОСОБА_1 у відділ ДВС Збаразького районного управління юстиції, копію якої було направлено на адресу Збаразького РВ УМВС України в Тернопільській області та боржнику (а.с. 7).

Згідно повідомлення Збаразького РВ УМВС України в Тернопільській області від 25.06.2015 р., здійснити примусовий привід ОСОБА_1 до відділу ДВС Збаразького районного управління юстиції неможливо, оскільки боржник відсутній, а згідно пояснень матері ОСОБА_1 з нею не проживає (а.с. 7).

Згідно наданої інформації по виконавчому провадженню № 47557902 від 21.09.2015 р., головним державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, зокрема, оголошено розшук автомобіля Fiat Doblo, 2007 р. в. д.н.з. НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 , а виконавче провадження зупинено згідно п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження".

22.09.2016 р. головним державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку).

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, чинної на час виникнення спірних правовідносин, суд негайно розглядає подання державного виконавця, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим із метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Теоретично невиконання зобов`язання може бути зумовлено об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, визначених судовими рішеннями.

Як пояснила представник ОСОБА_1 адвокат Радібова І.О., боржник не ухиляється від виконання зобов`язань, а виконавчий лист залишається не виконаним через відсутність коштів та майна. ОСОБА_1 якраз з метою виконання рішення суду хоче виїхати на роботу за кордон.

Доводи суб`єкта подання про те, що ОСОБА_1 не з`являється на виклики державного виконавця, не подає відомостей про доходи, майновий стан не можуть бути підставою для задоволення подання, оскільки самі по собі не свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду.

При цьому, колегія суддів враховує посилання представника ОСОБА_1 про те, що станом на 15.01.2015 р. зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 було: АДРЕСА_1 , а постанову про відкриття виконавчого провадження та інші документи в ході примусового виконання рішення йому надсилались за іншою адресою АДРЕСА_2 .

Суд при ухваленні судового рішення не дав оцінки вказаним обставинам і безпідставно позбавив ОСОБА_1 права виїзду за межі України.

Посилання представника Збаразького міжрайонного відділу ДВС про те, що ОСОБА_1 дізнався про наявність оскаржуваної ухвали ще в 2017 році при спробі виїзду за межі України, тому пропустив строк апеляційного оскарження ухвали Збаразького районного суду від 02.10.2015 р., є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними доказами.

Оскільки державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції не доведено факту умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань згідно виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом, за № 598/21/15-ц від 14.05.2015 р., колегія суддів вважає, що ухвалу Збаразького районного суду від 02.10.2015 р. слід скасувати, постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 02.10.2015 р. - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Збаразького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Збаразького районного суду від 25.03.2015 р.

Судові витрати покласти на сторони в межах, які ними понесені.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції буде складено до 16 вересня 2019 р.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи