Справа № 343/1112/19
Провадження № 22-ц/4808/1389/19
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та його

представника, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн» ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення неотриманої заробітної плати за час звільнення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду, ухвалене головуючим суддею Монташевич С.М. 06 вересня 2019 року, повний текст якого складено 11 вересня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 пред`явив до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору директор ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн» ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення неотриманої заробітної плати за час звільнення. Позовні вимоги були мотивовані тим, що позивач з 25 квітня 2019 року був прийнятий на роботу в ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн» на посаду начальника відділу охорони праці з укладенням строкового трудового договору №04-58 з випробувальним терміном на три місяці. Однак, 02 травня 2019 року начальник відділу кадрів повідомив його про вказівку директора товариства звільнити його, у зв`язку з тим, що він не пройшов випробувальний термін. Під тиском начальника відділу кадрів 03 травня 2019 року він був змушений написати заяву про звільнення за згодою сторін. Посилаючись на те, що заява про звільнення була написана ним під тиском та залякуванням начальника відділу кадрів, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн» від 03 травня 2019 року №80, поновити його на посаді начальника відділу охорони праці та стягнути з відповідача на його користь неотриману заробітну плату за весь час звільнення.

Рішенням Долинського районного суду від 06 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору директор ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн» ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення неотриманої заробітної плати за час звільнення відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи, а також на порушення норм процесуального права. Зокрема, зазначає апелянт, судом необґрунтовано було відмовлено у допиті свідків у даній справі, а саме директора ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн», який безпосередньо надав вказівку начальнику відділу кадрів ОСОБА_2 про організацію його звільнення, заступника директора ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн», який за його словами не був причетний до його звільнення і який замість директора товариства підписав наказ про його звільнення. Крім того, судом не було допитано перекладача ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн» ОСОБА_6, яка може підтвердити, що вказівку про його звільнення дав саме директор ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн» ОСОБА_5, а також офіс-менеджера ОСОБА_4, яка була свідком психологічного тиску на нього начальника відділу кадрів ОСОБА_2 . Також, вказує ОСОБА_1 , судом не було допитано нового свідка ОСОБА_3 , який особисто розмовляв із директором ОСОБА_5 і може підтвердити, що причина його звільнення насправді є не взаємна згода сторін, а одноосібне рішення директора і його особисті мотиви. Апелянт звертає увагу суду також і на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги нововиявлені обставини, а саме те, що на електронну адресу начальника кадрів надійшла письмова вказівка про його звільнення із зазначенням двох причин такого звільнення, зокрема несвоєчасний переклад інструкції про заходи пожежної безпеки з російської мови на українську та формальне ставлення до проведення навчання та перевірки знань з питань охорони праці помічникам бурильника та бурильникам. Однак, на думку ОСОБА_1 , такі причини є надуманими та не відповідають дійсності. Також апелянт вказує на те, що написана ним заява про звільнення за згодою сторін не була зареєстрована в журналі реєстрації документації з кадрових питань, а тому не має юридичної сили. Позивач зауважує також, що судом першої інстанції належним чином не було проведено аудіофіксацію судового засідання звуко- та відеозаписувальними пристроями, оскільки на дисках записано голос судді і учасників справи тільки зі сторони Долинського районного суду, а зі сторони Господарського суду м. Києва, з яким відбувався відеоконференцзв`язок, звукозапис відсутній. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 представник ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн» доводи апеляційної скарги заперечив. Додатково представник відповідача зазначив, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу про звільнення не підлягає задоволенню, оскільки вирішення такого питання в судовому порядку чинним законодавством не передбачено. Також представник товариства вказав про те, що звільнення позивача відбулось за згодою сторін та без будь-якого тиску на нього з боку керівництва ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн». Крім того, будь-яке анулювання домовленості про звільнення відсутнє, що, на думку представника відповідача, є підставою для відмови в позові. А самі дії позивача щодо подання заяви про звільнення, отримання ним трудової книжки та заробітної плати відбувались без будь-яких обтяжуючих обставин та лише за бажанням самого ОСОБА_1 .

В засіданні апеляційного суду, яке відбувалось в режимі відеоконференції, представник ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн» надав аналогічні пояснення. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали з наведених вище підстав. Додатково ОСОБА_1 вказав, що на нього чинився тиск з боку керівництва, який полягав у його залякуванні звільненням за ініціативою адміністрації начальником відділу кадрів, у зв`язку з чим ним була написана заява про звільнення за власним бажанням під диктовку власне начальника відділу кадрів. Також ОСОБА_1 зазначив, що під час випробувального терміну ним, як інженером з охорони праці, надавались письмові рекомендації у вигляді службових записок, а тому вважає, що випробувальний термін він пройшов. Рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що звільнення позивача відбулося за згодою сторін, і жодних претензій до відповідача ОСОБА_1 не висловлювалось. Також суд першої інстанції зазначив, що доказів, які б вказували на примусове написання ОСОБА_1 заяви про звільнення, або вчинення на нього тиску з боку роботодавця позивачем не надано. З цими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Судом першої інстанцій встановлено і матеріалами справи підтверджується, що наказом ТОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн» №67 від 24 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 прийнятий на посаду начальника відділу охорони праці з 25 квітня 2019 року з укладенням з ним строкового трудового договору №04-58, з випробувальним строком на три місяці та посадовим окладом згідно штатного розкладу (а.с.5, 7-9).

Наказом ТзОВ «Хайлон Ойл Сервіс і Інжиніринг Юкрейн» №80 від 03 травня 2019 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 03 травня 2019 року останній звільнений з посади начальника відділу охорони праці за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.6).

Крім того, слід зазначити, що відповідні записи про прийняття та про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади на підставі вказаних наказів №67 від 24.04.2019 та №80 від 03.05.2019 внесено до трудової книжки останнього серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення трудового договору та строк, з якого договір припиняється.

Апеляційний суд зауважує, що в пункті 8 Постанови від 06 листопада 1992 року N9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (стаття 38 КЗпП України).

Таким чином, з огляду на зміст вказаних вище норм закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України для припинення трудового договору на підставі пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України сторонам необхідно досягти згоди щодо підстави та строку, з якого договір вважатиметься припиненим, а отже, й припиненими трудові права та обов`язки сторін, окрім тих, які пов`язані з наслідками припинення договору.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року N 21-320а13.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи знаходиться копія заяви позивача ОСОБА_1 про звільнення, в якій міститься його підпис, підстава для звільнення - угода сторін, а також дата звільнення - з 03 травня 2019 року, тобто день винесення наказу. Заява була прийнята відповідачем, про що свідчить резолюція керівника установи на заяві позивача (т.1 а.с. 52).

Наведене свідчить про досягнення між сторонами домовленості та наявність обопільного волевиявлення про дату та підстави припинення трудового договору.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що звільнення позивача відбулося за згодою сторін згідно норм чинного трудового законодавства.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що його звільнення з посади відбулось під тиском керівництва, оскільки жодних належних та допустимих доказів зазначеного позивачем не надано, а судом не здобуто.

Посилання ОСОБА_1 на те, що під час випробувального терміну ним, як інженером з охорони праці, надавались письмові рекомендації у вигляді службових записок про усунення недоліків, що підтверджує факт проходження ним випробувального терміну, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки ці обставини не входять до предмету доказування в даній справі.

На думку колегії суддів, навіть при доведеності пропозиції працівнику адміністрації підприємства звільнитись за власним бажанням чи за угодою сторін, це не може бути розцінено як протиправний тиск адміністрації. Адже у цьому випадку у працівника залишається вибір погодитись чи не погодитись з такою пропозицією.

Інші аргументи та доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви, які були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.

Вищевикладене свідчить про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Приймаючи до уваги вище викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 274, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 06 вересня 2019 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк