Справа № 296/6981/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам, яка станом на 28.03.2019 становить 80 705 грн. 72 коп.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 вказала, що за рішенням суду від 10.02.2012 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач від сплати аліментів ухиляється, у звязку з чим, станом на 31.08.2014 заборгованість становила 4 222, 88 грн., а станом на 28.03.2019 заборгованість по аліментах становить 80 705, 72 грн. Оскільки добровільно вирішити спір відповідач не бажає, позивач вимушена звернутись за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 07.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.13,14).

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував, оскільки добровільно надавав позивачу кошти на утримання дитини, а також купував речі (а.с.17,18).

На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданого 16.12.2005 (а.с. 3).

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.02.2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.12.2011 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.4).

Згідно довідки-розрахунку, виданої Корольовським ВДВС м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області 28.03.2019 №822-36/22/24629, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.02.2012, станом на 31.08.2014 складає у розмірі 4 222, 88 грн., а станом на 01.03.2019 загальна заборгованість складає у розмірі 80 705, 72 грн. (а.с.5,6).

У статті 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Саме шляхом стягнення аліментів в примусовому порядку, в даному випадку, реалізовується право дитини на належне утримання.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 СК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Як передбачено положеннями ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

При цьому, згідно положень ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Отже, аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що право визначати заборгованість по аліментам надано державному виконавцю і лише у разі незгоди з розміром заборгованості, обчисленим останнім, сторони виконавчого провадження в праві оскаржити його постанову до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» та на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Між тим, як вбачається зі змісту позовних вимог, спір між сторонами виник щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не з приводу обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів.

Крім того, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, не може бути прийнятий судом в якості підстави для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду, оскільки права стягувача аліментів, в даному випадку є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні в Корольовському ВДВС м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість.

Натомість, стягнення заборгованості по аліментам, які вже стягуються за рішенням суду на підставі виконавчого листа, призведе до подвійного стягнення, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів відсутні.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 повністю.

Судові витрати по справі, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач :

ОСОБА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач :

ОСОБА_2

проживає за адресою:

АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_3

Повний текст рішення складено 02.12.2019.

Головуючий суддя О. С. Рожкова