ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9415/19 Справа № 212/6392/19 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року, ухваленого суддею Власенко М.Д. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 09 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат " (надалі- ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" ) про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що впродовж тривалого часу працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 22.06.2011 року йому первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійними захворюваннями та встановлено третю групу інвалідності.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, він відчуває стійкий біль та обмеження рухів біль в плечових, ліктьових, колінних суглобах, загальну слабкість, задишка, кашель, підвищення артеріального. Просить стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я з ПАТ"Криворізький залізорудний комбінат" 166920 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 50000 грн., без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів. Стягнуто на користь держави витрати судового збору по 768,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Гузєв І.Г. посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, яке має значення для вірного вирішення спірного питання, просить рішення змінити та збільшити розмір моральної шкоди до заявленого в позовних вимогах. Вважає визначений судом розмір моральної шкоди, значно заниженим, таким, що не відповідає стражданням позивача та принципу розумності, виваженості та справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, відсоток втрати професійної працездатності.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" просить апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння моральної шкоди та тяжкості страждань, а також вини підприємства.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, наданого відзиву, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в його трудовий книжці ОСОБА_1 з 16.01.1995 року по 24.05.2011 року працював на підприємстві відповідача, підземним слюсарем черговим і по ремонту обладнання шахти «Октябрська» тресту «Кривбасшахтобуд» ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником яких є ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с.39-47).

Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини від 05.05.2011 р., позивачу встановлено професійне захворювання за діагнозом: Радикулопатія С6, С7, С8 і L5, S1 вираженими статнко-динамічним порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудиннимсиндромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопатковогоперіартрозу (ПФС другого ступеня), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ГІФ другою ступеня) суглобів. Хронічний бронхіт. Легенева недостатність першого ступеня.Нейросенсорна приглухуватість справа 0 ступеня (початкові явища), зліва першого ступеня (з легким зниженням слуху) (далі по тексту - туговухість).

Висновком МСЕК від 22.06.2011 року позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а саме: 30% по радикулопатії, 5% по хронічному бронхиту, 5% по туговухості та встановлено третю групу інвалідності. При повторному переогляді 17.07.2012 року встановлено 40% втрати професійної працездатності, безстроково( а.с.9-10).

Актом розслідування професійного захворювання №21 від 24.05.2011 року проведеного на ПАТ «Кривбасзалізрудком», встановлено причини виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 , а саме: робота протягом 29 років 6 місяців в умовах важкої праці, пилу та 24 років в умовах шуму, параметри яких перевищували норми: рівень фізичного перевантаження: маса піднімання та переміщення вантажів вручну - 4175 кг при допустимій до 30 кг; робоча поза з нахилом тулуба до 30° /більше 30° - 56,8%/12,6% робочої зміни при допустимій 25%, нахили тулуба більше 30°: 140-194 разів за зміну при допустимих до 100 разів за зміну. Важкість праці відноситься до III класу 2го ступеня шкідливості. Запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного двоокису кремнію від 10% до 70% в концентраціях: 3,3 мг/м3 - 30.3 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3.Рівень шуму: еквівалентний рівень звуку до 92 дБА при ГДР - 80 дБ.

Відповідно до п.19 Акту розслідування хронічного професійного звхворювання, професійне захворювання отримано позивачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку керівництва трест «Кривбасшахтобуд`ВО «Кривбасруда», ВАТ іПАТ «Кривбасзалізрудком» та особисто і 01.12.2008 р. начальник дільниці №7 проходки шахти «Октябрська» - ОСОБА_5 , які не виконували вимоги ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення здорових та безпечних умов праці на робочому місці позивача.(а.с.14-17).

Згідно Акту про відмову працедавця підписати акт розслідування хронічного професійного захворювання від 03.06.2011 року член комісії по розслідуванню хронічного професійного захворювання - начальник ШБУ ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_4 відмовився підписувати акт розслідування хронічного професійного захворювання №21 від 06.06.2011 року мотивуючи свою відмову тим, що не погоджується з п. 19 вищевказаного акту, оскільки умови праці в яких працював ОСОБА_1 не створювалися ШБУ ПАТ «Кривбасзалізрудком», а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом та результатом проектних робіт, виконаних державними органами при створенні ШБУ ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с.18.)

Відповідно до наданих позивачем виписних епікризів та довідок медичних закладів, він тривалий час знаходився на лікуванні з приводу отриманого професійного захворювання (а. с. 19-38).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди відповідачем, через отримане професійне та втрату працездатності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим, проте не може повністю погодитися із визначеним судом розміром компенсації шкоди.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з п.17 акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 24 травня 2011 року, причиною професійного захворювання ОСОБА_1 , зазначено роботу позивача впродовж 29 років 6 міс, виконував роботи які характеризувалися важкою працею та підвищеною концентрацією пилу, та в умовах шуму (а.с. 16).

Отже, роботодавець ПАТ «Кривбасзалізрудком» допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Даний факт спростовує заперечення ПАТ «Кривбасзалізрудком» у відзиву на апеляційну скаргу про відсутність шкідливих факторів виробничого середовища, як складової виникнення у позивача професійного захворювання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким не виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці та перевищення нормативів концентрації шкідливих факторів виробничого середовища на робочому місці позивача.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим професійним захворюванням встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписних епікризів, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність постійно наявна задишка, кашель, біль у суглобах, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, є дещо заниженим, визначений без повного урахування роз`яснень, наведених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин, у зв`язку із чим доводи представника позивача, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер отриманих професійних захворюваннь, тривалість роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів більше 26 років, відсоток втрати професійної працездатності в розмірі вперше 40%, та подальше погіршення стану здоров`я, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та збільшити з 50000 грн. до 65000 грн., що відповідно положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1,3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року змінити в частині розміру моральної шкоди стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат "на користь ОСОБА_1 збільшивши його з 50000 грн. до 65000 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: