Справа № 567/1309/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та на 1/2 частину земельної ділянки, що розташовані в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11 Острозького району та є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

На обгрунтування позову зазначає, що з 14.06.2008 року по 14.06.2018 року перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_3

Вказує, що під час перебування в шлюбі, а саме 17.09.2010 року рішеням сесії Вельбівненської сільської ради Острозького району ОСОБА_3 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови, орієнтовною площею 0,14 га, що знаходиться в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11 Острозького району.

Зазначає, що на вказаній земельній ділянці, на місці старого будинку, який був в аварійному стані, нею з відповідачем а спільні кошти у 2010 році було побудовано садибний житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 91,7 кв. м.

Вказуючи, що даний житловий будинок в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11 та земельна ділянка за вказаною адресою є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а в добровільному порядку питання поділу майна між сторонами не вирішено, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,1362 га.

Суд, розглянувши справу відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України за правилами загального позовного провадження, встановив наступне.

Ухвалою суду від 26.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, надано строку відповідачу для подання відзиву на позов.

17 січня 2019 року на адресу суду надійшла заява відповідача, яка по своїй суті є відзивом на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що позов ОСОБА_1 визнає в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1362 га, що розташовані в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11 Острозького району та є обєктами спільної сумісної власності подружжя.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обємі та пояснила, що з 14.06.2008 року сторони перебували в шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Острозького районного суду від 14.06.2018 року.

Вказала, що під час перебування в шлюбі, а саме 17.09.2010 року рішенням сесії Вельбівненської сільської ради Острозького району для відповідача було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови, орієнтовною площею 0,14 га, що знаходиться в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11.

Зазначає, що сторонами спільно та за спільні кошти на вказаній земельній ділянці було побудовано садибний житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 91,7 кв. м., житловою площею 41,8 кв. м. Пояснила, що даний житловий будинок було побудовано на місці старого приміщення, яке було в аварійному стані, у звязку з чим в технічному паспорті рік побудови зазначено 1980 р., хоча фактично будинок побудовано у 2010 році.

Вказуючи, що дане майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а в позасудовому порядку вирішити даний спір не можливо, просить позов ОСОБА_1 задоволити в повному обємі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві, розгляд справи просить проводити без його участі.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у шлюбі з 14.06.2008 року і зазначений шлюб розірвано рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 14.06.2018 року.

Відповідно до витягу з рішення Вельбівненської сільської ради Острозького району №773 від 17.09.2010 року, ОСОБА_3 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови, орієнтовною площею 0,14 га в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11 Острозького району.

Окрім того, з державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №280596, виданого 10.01.2012 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00857, вбачається, що ОСОБА_3, на підставі рішення Вельбівненської сільської ради Острозького району №140 від 12.07.2011 року, належить земельна ділянка площею 0,1362 га, яка розташована в с.Вельбівне по вул.Шкільна, 11 Острозького району Рівненської області та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до рішення Вельбівненської сільської ради Острозького району №44 від 12.10.2010 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії САС №672620, витягу про державну реєстрацію прав №28045981 від 18.11.2010 року, в період шлюбу відповідач ОСОБА_3 набув у власність житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11 Острозького району Рівненської області.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (інвентаризаційна справа №335), який виготовлено 20.10.2010 року, повідомленням КП Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації Рівненської обласної ради №6478 від 30.07.2018 року.

Частиною 1 ст.60 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до норм ч.1 ст.61 СК України, обєктом права спільної сумісно власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11 Острозького району Рівненської області є обєктом спільної сумісної власності подружжя, тобто є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Частиною 1 ст.69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено наявності шлюбного договору між позивачем та відповідачем або інших домовленостей щодо об'єктів права спільної сумісної власності, то частки майна подружжя щодо даного спору є рівними, а отже кожному з них має належати по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11 Острозького району Рівненської області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на 1/2 частину вказаного житлового приміщення.

Водночас, ч.1 ст.120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Окрім того, ч.5 ст.61 СК України (редакція, яка діяла на підставі Закону України від 11.01.2011 року №2913-VI Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо обєктів права спільної сумісної власності подружжя, який набрав чинності 08.02.2011 року та діяв на момент набуття відповідачем права власності на вказану земельну ділянку, а саме станом на 12.01.2012 року, коли ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на землю серії ЯК №280596), визначено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Таким чином, земельні ділянки, які було оформлено у власність в період з 08.02.2011 року до 12.06.2012 року (частину пяту статті 61 виключено з Сімейного кодексу України на підставі Закону N4766-VI від 17.05.2012 року), якщо це відбулося в період перебування у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин, враховуючи ч.1 ст.70 СК України, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на 1/2 частини земельної ділянки, що розташована в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11 підлягають задоволенню.

На підставі ст.60, 69, 70 СК України, ст.368 ЦК України, 120 ЗК України, керуючись ст.10, 81, 206, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (жит.с.Вельбівно, вул.Шкільна, 11 Острозького району Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 91,7 кв. м., який розташований в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11 Острозького району Рівненської області, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 (жит.с.Вельбівно, вул.Шкільна, 11 Острозького району Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1362 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с.Вельбівно по вул.Шкільна, 11 Острозького району Рівненської області, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.01.2019 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_4