Дата документу 10.12.2019 Справа № 334/4600/15-ц
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 334/4600/15-ц

Провадження №22-ц/807/3399/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в особі представника адвоката Венгаренко Тетяни Анатоліївни, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2019 року, повний текст якого складено 10 вересня 2019 року, в складі судді Гнатюка О.М, в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10007/0325 філія Запорізьке обласне управління, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення грошових коштів, збережених без достатньої правової підстави,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10007/0325 філія Запорізьке обласне управління, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ) про стягнення грошових коштів, збережених без достатньої правової підстави.

В обґрунтування позову зазначав, що він придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на прилюдних торгах, що відбулися 31 вересня 2012 року за 288 900, 00 грн. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. йому було видано свідоцтво на право власності на зазначену квартиру, що раніше належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14 березня 2008 року №4079.

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 14 вересня 2012 року №35505507 право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 14 вересня 2012 року.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2014 року визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого іпотечного нерухомого майна вищевказаної квартири, проведені 31 серпня 2012 року приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі ПП «СП «Юстиція»), та визнано недійсним акт №512/5 державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 11 вересня 2012 року, а також визнано недійсним свідоцтво від 11 вересня 2012 року, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., зареєстроване в реєстрі за №3787 на ім`я ОСОБА_1 .

Також вказує, що квартира, придбана на зазначених прилюдних торгах, так і не була йому передана на підставі акту приймання-передачі, оскільки ОСОБА_2 добровільно не виселялася з квартири.

Згідно з протоколом проведення прилюдних торгів від 31 серпня 2012 року, актом державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 11 вересня 2012 року він придбав квартиру за 288 900, 00 грн., з яких 245 853, 90 грн. було перераховано на рахунок Орждонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ як сплата за лот № 5 (зазначену квартиру) згідно з протоколом прилюдних торгів, а 43 028, 67 грн. (раніше внесений переможцем аукціону гарантійний внесок) залишився як винагорода спеціалізованої організації в рахунок оплати наданих нею послуг з реалізації цього майна.

Відповідно до платіжного доручення №33365224 від 04 вересня 2012 року він перерахував на рахунок Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ 245 853, 90 грн. у якості сплати за лот №5 відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів.

Оскільки зазначена квартира продавалася на прилюдних торгах як арештоване майно на виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя №2-1855 від 29.04.2011р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10007/0325 філія ЗОУ суми боргу у розмірі 561309,35грн., то грошові кошти, сплачені позивачем за придбану на прилюдних торгах квартиру, підлягали перерахуванню ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10007/0325 філія ЗОУ в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед банком.

Як повідомив банк, згідно з платіжним дорученням №U1586613 від 05 листопада 2012 року Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ грошові кошти в сумі 218 493, 51грн. перераховано на рахунок АТ «Ощадбанк» для погашення заборгованості ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором. Оскільки банку було повернуто зі сплачених позивачем на прилюдних торгах за квартиру 245 853,90 грн. лише 218 493, 51 грн., то різницю 27 360, 39 грн. Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ стягнув ймовірно як виконавчий збір у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до листа Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 13 лютого 2015 року №2245/5 ОСОБА_1 було повідомлено, що ВДВС направив на адресу ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10007/0325 філії Запорізьке обласне управління лист, щодо повернення грошових коштів, перерахованих останньому в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 . Після надходження грошових коштів на депозитний рахунок Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ буде вирішено питання щодо повернення позивачу грошових коштів за придбання на прилюдних торгах квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, на теперішній час грошові кошти позивачу не повернуті, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Враховуючи зазначене, посилаючись на ст. 216, 1212 ЦК України, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 25 січня 2016 року, просив суд стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10007/0325 філія Запорізьке обласне управління на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у розмірі 218 493, 51 грн. та 60 777, 15 грн. процентів; стягнути з Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у розмірі 27 360, 39 грн. та 6 141, 48 грн. процентів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року позовні вимоги щодо стягнення з Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ на користь ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів у розмірі 27 360, 39 грн. та 6 141, 48 грн. залишено без розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10007/0325 філія Запорізьке обласне управління на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 218 493, 51 грн., а також судовий збір у розмірі 2 184, 90 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21 грудня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги 11 квітня 2019 року, просив суд стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» 218 493, 51 грн. та Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (правонаступник Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ) (далі Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) 27 360, 39 грн., разом 245 853, 90 грн. на користь ОСОБА_1 як безпідставно отримані кошти.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 27 360, 39 грн., а також судові витрати в розмірі 273, 60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про стягнення грошових коштів у розмірі 27 360, 39 грн. відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки грошові кошти в сумі 218 493, 51 грн. перераховано державним виконавцем ПАТ «Державний ощадний банк України», то у банку виникло кондиційне зобов`язання перед покупцем ОСОБА_1 повернути йому отримане майно, підстава набуття якого згодом припинила існувати, а тому з метою правильного застосування норм чинного законодавства, стягнення зазначених грошових коштів в порядку ст. 1212 ЦК України на користь позивача необхідно забезпечити саме з банку. Грошові кошти в сумі 27 360, 39 грн., стягнуті судом першої інстанції, складаються з 24 585, 39 грн. виконавчого збору та 2 775, 00 грн. витрат виконавчого провадження, та після надходження на депозитний рахунок відділу виконавчої служби були невідкладно перераховані до державного бюджету на спеціальний рахунок ГТУЮ у Запорізькій області, тому відділ державної виконавчої служби не є зберігачем вказаних грошових коштів. Оскільки набувачем грошових коштів в сумі 27 360, 39 грн. є державний бюджет, то належним відповідачем в справі повинен бути територіальний орган державної казначейської служби, що не було враховано судом першої інстанції.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника адвоката Венгаренко Т.А. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 218 493, 51 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі; стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що застосування ст. 216 ЦК України як спеціальний спосіб захисту прав сторони недійсного правочину не виключає можливість застосування ст. 1212 ЦК України. Вимоги до банку як отримувача та утримувача на час розгляду справи коштів, сплачених ОСОБА_1 за квартиру на прилюдних торгах, визнаних недійсними, не охоплюються положенням ст. 216 ЦК України, але саме банк на сьогодні є особою, яка збагатилася за рахунок коштів. Якщо майно, отримане особою за недійсним правочином, передано у подальшому в інший, ніж договірний, спосіб іншій особі, то законний власник цього майна має право звернутися до теперішнього володільця цього майна з вимогою про повернення такого майна саме на підставі ст. 1212 ЦК України. Саме тому позивач звернувся з позовом до банку як утримувача і володільця коштів ОСОБА_1 на підставі ст. 1212 ЦК України, оскільки банк не є стороною недійсного правочину. В спірній ситуації застосування ст. 216 ЦК України до ВДВС та ст. 1212 ЦК України до банку є ефективним та дієвим способом захисту прав позивача. Зазначені доводи суд першої інстанції при ухвалення рішення не врахував.

Від ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Венгаренко Т.А. залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді Протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу (продавця і покупця) до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Венгаренко Тетяни Анатоліївни, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що наслідком визнання результату прилюдних торгів недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу продавця і покупця до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин. Відповідно до договору №05/172/12/А про надання послуг по організації прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 12.07.2012 року продавцем спірної квартири є Орджонікідзевський (Вознесенівський) ВДВС м. Запоріжжя, в зв`язку із чим саме він є належним відповідачем у справі. При цьому банк не є стороною у зазначену правочині. Застосування ст.1212 ЦК України є неможливим, оскільки зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС Запорізького МУЮ (правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) перебував виконавчий лист № 2-1855 від 29.04.2011, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10007/0325 філія ЗОУ суми боргу в розмірі 561 309, 35 грн.

12 липня 2012 року між Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ (Відділ) та спеціалізованою організацією ПП «СП Юстиція» (Організація) укладено Договір № 05/172/12/А про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (т.1, а.с. 69-72).

Згідно з протоколом № 05/172/12/А-5 від 31 серпня 2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , переможцем торгів став ОСОБА_1 . Ціна продажу 288 900 грн. (т.1 а.с. 9).

04 вересня 2012 року ОСОБА_1 перерахував на рахунок Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ 245 853, 90 грн. в якості сплати за лот №5 згідно протоколу проведення прилюдних торгів № 05/172/12/А-5 від 31 серпня 2012 року, що підтверджується платіжним дорученням № 33365224 (т.1 а.с. 11).

11 вересня 2012 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ складено Акт № 512/5 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, згідно якого ОСОБА_1 придбав майно (квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) за 288 900, 00 грн., з яких: винагорода торгівельної організації склала 43 046, 10 грн., сума перерахована на р/рахунок Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ становить 245 853, 90 грн. (т.1 а.с. 10).

13 вересня 2012 року Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ перерахував до державного бюджету 72 155, 91 грн. в якості виконавчого збору, з яких 24 585, 39 грн. як виконавчий збір за виконавчим провадженням, за яким боржником є Соловйова (т.2, а.с. 242-245).

05 листопада 2012 року Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ перерахував грошові кошти на рахунок АТ «Ощадбанк» в розмірі 218 493, 51 грн. в якості погашення заборгованості ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2-1855 від 29.04.2011, що підтверджується платіжним дорученням № U15886113 (т.1 а.с. 14).

11 вересня 2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. видано ОСОБА_1 , на підставі акта про проведені прилюдні торги, затвердженого Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ 11 вересня 2012 року, Свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на майно (квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше належала ОСОБА_2 ) (т.1 а.с. 12).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2014 року (провадження № 22-ц/778/4515/14) позов ОСОБА_2 до ПП «СП «Юстиція», Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ про визнання недійсними прилюдних торгів задоволено частково. Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого іпотечного нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,18 кв.м, проведені Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» 31 серпня 2012 року, та визнано недійсним акт №512/5 державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 11 вересня 2012 року, а також визнано недійсним свідоцтво від 11 вересня 2012 року, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., зареєстроване в реєстрі за №3787 на ім`я ОСОБА_1 (т.1 а.с. 7-8).

Листом Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ № 2245/5 від 13 лютого 2015 року ОСОБА_1 було повідомлено, що ВДВС направив на адресу ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10007/0325 філія Запорізьке обласне управління лист щодо повернення грошових коштів, перерахованих останньому в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 (т.1 а.с. 18).

15 лютого 2016 року скасовано державну реєстрацію права власності проведену на підставі свідоцтва № 3787 від 11 вересня 2012 року, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. ОСОБА_1 на квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням про скасування № 28247030 державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 (т.1 а.с. 82).

Умови та порядок вчинення виконавчих дій визначають Закон України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція), а також Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення).

Відповідно до ч. 1,3 ст. 62 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Згідно з пунктом 3.1 Тимчасового положення орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота.

Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору.

За своєю правовою природою відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені частинами першою, третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Наслідком визнання результату прилюдних торгів недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин.

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок).

Правило статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину.

Як роз`яснено в п. 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", у разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець.

Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець (стаття 655 ЦК України).

Покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт.

Продавцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів.

При цьому варто враховувати, що якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з ВДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником ВДВС, то стороною такого договору є ВДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з ВДВС договору, то стороною договору на прилюдних торгах є спеціалізована організація.

Так, 12 липня 2012 року між Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ (Відділ) та спеціалізованою організацією ПП «СП Юстиція» (Організація) укладено Договір № 05/172/12/А про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Згідно з п. 1.1, 1.2 Договору 05/172/12/А від 12 липня 2012 року предметом Договору є здійснення Сторонами дій, пов`язаних з виконанням вимог умов Генерального договору про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень №1 від 06 січня 2012 року з надання послуг по реалізації арештованого нерухомого майна, на яке звернено стягнення державним виконавцем при примусовому виконанні рішень судів та інших органів шляхом його продажу на прилюдних торгах.

Відділ передає Організації нерухоме майно арештоване державним виконавцем, а Організація надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами України, Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5 та іншими нормативними актами.

На реалізацію передається нерухоме майно за наступною характеристикою: двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Початкова вартість майна, переданого на реалізацію, визначена суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 від 30.01.2012 становить 385 044, 00 без урахування ПДВ (п. 1.3 Договору).

Отже, умовами вказаного договору передбачено, що Відділ передає Організації арештоване нерухоме майно, а Організація надає послуги з організації та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна у порядку, визначеному чинним законодавством.

Із наведеного слідує, що спеціалізована організація лише надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а ВДВС самостійно виступає від свого імені на прилюдних торгах як продавець.

Саме Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ як продавець, правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, отримав грошові кошти від покупця ОСОБА_1 в якості оплати за лот №5 (квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), що підтверджується платіжним дорученням № 33365224 від 04 вересня 2012 року, та в наступному провів їх розподіл та перерахував стягувачуАТ «Ощадбанк» у виконавчому провадженні, а також вказані кошти були спрямовані на сплату виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій.

Отже, оскільки продавцем за вказаним договором є ВДВС, який отримав грошові кошти в якості оплати за лот №5, то в даному випадку обов`язок повернути грошові кошти, сплачені переможцем прилюдних торгів, які визнані недійсними, покладається на Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до вказаних правовідносин застосовуються саме положення ст. 216 ЦК України.

Оскільки банк не є стороною вказаного правочину, а грошові кошти після проведення прилюдних торгів за реалізоване майно були перераховані на рахунок ВДВС, а не банку, положення ст. 216 ЦК України не застосовуються в частині позовних вимог до банку, тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення грошових коштів в розмірі 218 493, 51 грн. задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування ст.1212 ЦК України за вказаних обставин також є неможливим, оскільки зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційних скарг щодо можливості застосування до вказаних правовідносин ст. 1212 ЦК України в частині стягнення грошових коштів в розмірі 218 493, 51 грн. з банку, а також доводи апеляційної скарги Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо можливості застосування до вказаних правовідносин ст. 1212 ЦК України та стягнення грошових коштів в розмірі 27 360, 39 грн. з відповідного територіального органу державної казначейської служби.

Крім того, оскільки положення статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину, доводи апеляційної скарги Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, що належним відповідачем в цій справі повинен бути територіальний орган державної казначейської служби є необґрунтованими.

Відповідний територіальний орган державної казначейської служби не може нести відповідальність за зобов`язаннями інших державних органів. Тому грошові кошти повинні відшкодуватись за рахунок бюджетів, передбачених для органів державної виконавчої служби, а останні зобов`язані вжити всіх заходів щодо забезпечення відповідних асигнувань.

Суд першої інстанції при вирішенні справи правильно визначив характер правовідносин між сторонами, та враховуючи межі заявлених позовних вимог правильно дійшов висновку щодо часткового задоволення вимог та стягнення з Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області грошових коштів в розмірі 27 360,39 грн.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційні скарги не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційні скарги у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Венгаренко Тетяни Анатоліївни, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2019 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова