Справа № 308/8132/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., при секретарі Секереш О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката Марамигіна Павла Владиславовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову старшого державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Пітков`ят Сергія Івановича, стягувач ОСОБА_2 -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Марамигін П.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської із скаргою на постанову старшого державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Пітков`ят Сергія Івановича від 19.06.2019 року.

Свою скаргу мотивував тим, що на виконанні старшого державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Пітков`ят С.І. перебуває АСВП №23648868, з примусового виконання виконавчого листа № 2п-2499, виданого 12.04.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.06.2009 року і до його повноліття.

Вказує, що 19.06.2019 року старшим державним виконавцем Пітков`ят С.І. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, згідно п.2 якої вказано здійснювати відрахування із доходів боржника на користь стягувача у розмірі 70% із заробітної плати боржника до погашення заборгованості по аліментах, з яких 25% - поточні аліменти, інші 45% - погашення заборгованості; після погашення заборгованості утримувати по 25% як визначено рішенням суду.

Однак, вказаний пункт постанови суперечить вимогами ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», так як загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати 50%, що має бути виплачена працівнику.

Оскільки боржник ОСОБА_4 не відбуває покарання у виді виправних робіт, то з нього не можна стягувати більше ніж 50% заробітної плати, тому заявник просить визнати неправомірним та скасувати п. 2 постанови старшого державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Пітков`ят С.І. від 19.06.2019 року АСВП №23648868.

Заявник не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник адвокат Марамигін П.В. подав заяву, згідно якої просив провести розгляд скарги без їх участі та задоволити її.

Державний виконавець та стягувач у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень на скаргу не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що 19.06.2019 року старшим державним виконавцем Великоберезнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Пітков`ят С.І. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, та згідно пункту 2 постановлено:

«Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача за наступними реквізитами: Великоберезнянський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, , р/р №0702 в ДКСУ м. КиївЮ МФО 820172.

у розмірі 70% із заробітної плати боржника до погашення заборгованості по аліментах, з яких 25% - поточні аліменти, інші 45% - погашення заборгованості; після погашення заборгованості утримувати по 25% як визначено рішенням суду. Заборгованість станом на 01.06.2019 року становить 85 273,28 грн.».

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 вищевказаної статті, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Однак, на підтвердження обґрунтованості тверджень постанови, зокрема п.2, державним виконавцем не надано доказів того, що боржник ОСОБА_1 відбуває покарання у виді виправних робіт, що було б підставою для стягнення з останнього відрахування із заробітної плати у розмірі 70%.

За таких обставин, вважаю доведеним, що інтереси та права боржника були порушені, оскільки державний виконавець в ході виконавчого провадження фактично постановив надмірний відсоток здійснення стягнення із заробітної плати останнього без відповідних на те правових підстав.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене приходжу до висновку, що вимоги скарги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 18, 70, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 353, 354, 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати пункт 2 постанови старшого державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Пітков`ят Сергія Івановича від 19.06.2019 року у виконавчому провадженні №23648868.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Т.Р. Деметрадзе