Справа № 426/6311/19
РІШЕННЯ

іменем України

05 грудня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Брайловської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11373,12 гривні, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судових витрат у справі та витрат за проведення автотоварознавчого дослідження і автотехнічної експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.06.2016 р. о 19 год. 35 хв., позивач, керуючи, належним на праві власності, автомобілем ВАЗ 21114, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до початку маневру повороту з автодороги Р-66 на вул. Гаєвого с. Гончарівка Сватівського району, завчасно подав сигнал світовим показчиком повороту, зменшив швидкість руху та на перехресті почав маневр повороту наліво. В той же час автомобіль MERCEDES-BENZ VIANO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку під керуванням відповідача ОСОБА_2 , не вжив заходів зменшення швидкості та на вказаному перехресті здійснив маневр обгону праворуч, в результаті чого допустив зіткнення з передньою правою частиною автомобіля ВАЗ 21114, внаслідок чого спричинив механічні пошкодження транспортному засобу.

03.07.2018 експертом ОСОБА_3 було здійснено дослідження з визначенням вартості матеріального збитку, завданого власнику ВАЗ 2114, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і складено висновок, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди складає 11 373, 12 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля у розмірі 11373, 12 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 768, 40 грн, витрат за проведення автотоварознавчого дослідження з оцінки збитків в розмірі 2200 грн та за проведення автотехнічної експертизи в розмірі 1055,52 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом належним чином, відзиву проти позову не подав, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату , час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

11.06.2016 р. о 19 год. 35 хв., позивач, керуючи, належним на праві власності, автомобілем ВАЗ 21114, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до початку маневру повороту з автодороги Р-66 на вул. Гаєвого с. Гончарівка Сватівського району, завчасно подав сигнал світовим показчиком повороту, зменшив швидкість руху та на перехресті почав маневр повороту наліво. В той же час автомобіль MERCEDES-BENZ VIANO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку під керуванням відповідача ОСОБА_2 , не вжив заходів зменшення швидкості та на вказаному перехресті здійснив маневр обгону праворуч, в результаті чого допустив зіткнення з передньою правою частиною автомобіля ВАЗ 21114, внаслідок чого спричинив механічні пошкодження транспортному засобу.

Судом встановлено, що транспортний засіб ВАЗ 21114, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_1 на праві власності (а.с.28).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих транспортних засобів, належних користувачів, 21.09.2012 автомобіль MERCEDES-BENZ VIANO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.10).

За фактом дорожньо-транспортної пригоди відносно обох учасників було складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 22 листопада 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 відносно позивача було закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення (а.с.8).

Згідно висновку експерта № 19/113/9-1/205е від 11.10.2016 року Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за результатами автотехнічної експертизи, проведеної по справі № 426/6562/16-п, з технічної точки зору в діях водія ВАЗ 2114 невідповідностей пунктам правил дорожнього руху, які б знаходилися в причинному зв`язку з ДТП, не встановлено(а.с.35з.б.).

Окрім того, відповідно до п.п.6,7 висновку експерта № 19/113/9-1/205е від 11.10.2016 року Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України встановлено, що з технічної точки зору, водій автомобіля MERCEDES-BENZ VIANO мав технічну можливість уникнути зіткнення, діючи відповідно до технічних вимог пункту 12,3 ПДР, для чого не було перешкод технічного характеру. З технічної точки зору дії водія автомобіля MERCEDES-BENZ VIANO невідповідні технічним вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху знаходились в причинному зв`язку із ДТП (а.с.35з.б.).

Відповідно до частин першої та другої статті 509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду.

Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом Українивід 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_1 скористався своїм правом та звернувся з позовом про відшкодування шкоди з ОСОБА_2 .

Крім того, матеріали справи не містять даних проте, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в будь-якій страховій компанії.

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерстваюстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003року N142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Таким чином, належним і достовірним доказом, який визначає дійсний розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку, є висновок експерта автотоварознавчого дослідження № 48 від 03.07.2018 року, складений відповідно до «Методики товарознавчої експертизи оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої 1335/5/1159 та також «Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, від 12.09.2014 року, у розмірі 11373 грн. 12 коп.

У зв`язку із зазначеним особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому розмір шкоди у розмірі заявлених позовних вимог 11373 грн. 12 коп.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтями 12, 81ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Оскільки факт завдання позивачу матеріальної шкоди з вини відповідача було доведено позивачем належними доказами та судом задоволено позовні вимоги щодо відшкодування такої шкоди, то стягнення з відповідача на користь позивача 2200 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача є законними і обґрунтованим.

Однак, суд відмовляє у стягненні з відповідача відшкодування автотехнічної експертизи в розмірі 1055 грн. 52 коп., оскільки вказана експертиза була проведена в межах іншого провадження, а саме: справі про адміністративне правопорушення № 426/6562/16-п, а також позивач не надав доказів щодо оплати ним вартості проведення вказаної вище автотехнічної експертизи.

За таких обставин позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з вирішенням питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 11, 22, 23, 509, 599, 999, 1166-1168, 1187, 1194, 511, 636 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 77, 81,141, 350, 352, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 11373 (одинадцять тисяч триста сімдесят три) грн 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2968 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, які складаються із судового збору у розмірі 768, 40 грн та витрат за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2200 грн.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 12 грудня 2019 р.

Суддя: С.М. Скрипник