РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію,

за участю представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ

Позивач 07.05.2019 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач неналежно виконував обов`язки по сплаті послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим за особовим рахунком ОСОБА_1 №4346 з жовтня 2010 р. по січень 2013 р. утворилася заборгованість у сумі 6700 грн. 38 коп. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надану теплову енергію у розмірі 6700 грн. 38 коп.; індекс інфляції у розмірі 43 грн. 00 коп., три проценти річних у розмірі 215 грн. 00 коп. та судові витрати у сумі 1921 грн. 00 коп.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, посилався на відсутність радіаторів центрального опалення. Також, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.05.2019 року відкрито провадження у справі.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 13.08.2019 року дану справу передано даному складу суду.

Ухвалою суду від 16.08.2019 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15.04.2016 року скасовано судовий наказ від 04.04.2013 року, виданий за заявою ОКП "Донецьктеплокомуненерго".

Заборгованість відповідача за надану теплову енергію по квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2010 р. по січень 2013 р. складає: 6700 грн. 38 коп., що підтверджується розрахунком ОКП "Донецьктеплокомуненерго" по особистому рахунку № НОМЕР_1 .

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ №45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року №572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.

Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Квартира відповідача є невід`ємною частиною багатоквартирного житлового будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому він є користувачем теплоенергії, яку надає позивач, а саме з моменту підключення житлового будинку АДРЕСА_2 до системи централізованого опалення. Позивачем було надано теплову енергію до будинку АДРЕСА_2 за вказаний будинок.

Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до вимог п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно з актами обстеження від 09.11.2010 року, від 24.10.2011 року і від 18.10.2012 року, затверджених Директором КП «СЕЗ» в квартирі АДРЕСА_3 відсутні радіатори, стояки проходять «транзитом».

Відповідно до довідки, виданої ОСББ «Чайка-2 м.Селидове», будинок був відключений від центрального опалення на підставі засідання міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення споживачів від мережі ЦОіГВП протоколом №55 від 03.10.2013 року, подача тепла в будинок з цього періоду не проводився. Протоколом №77 від 10.12.2015 року цієї комісії був скасований протокол №55 від 03.10.2013 року, але подача тепла до будинку не відновлювалась.

Питання відключення мереж центрального опалення та постачання гарячої води у багатоквартирних житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630 та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 року із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №169 від 6 листопада 2007 року.

Відповідно до п.п. 24-26 зазначених Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Надання дозволу на переобладнання інженерних систем у житловому будинку, зокрема на переобладнання центральної системи опалення в багатоквартирних житлових будинках, є компетенцією органів місцевого самоврядування.

Вищезазначений Порядок визначає процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від ЦО і ГВП. Для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг з централізованого опалення створюється Міжвідомча комісі по вирішенню питань щодо встановлення автономних опалювальних апаратів в окремих багатоповерхових будинках.

Відповідно до п.п. 3,11,41 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМ України від 3 жовтня 2007 року №1198, самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і тепло споживання - це будь-яка зміна проектного рішення теплопостачання об`єкта, виконана споживачем або будь-якою іншою організацією без погодження з теплопостачальною організацією; споживач несе відповідальність за самовільне переобладнання системи тепло споживання.

Внутрішньобудинкові системи централізованого опалення належать до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 року №76, переобладнання - улаштування індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних та газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Відповідно до п.п. 1.4.1, 1.4.6 даних Правил, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства. Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання та перепланування що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Згідно п. 29 зазначених Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

З матеріалів справи вбачається, що вказаного порядку відповідачем ОСОБА_3 не дотримано. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Пунктом 29 Правил передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. З цього випливає, що самовільне відключення радіаторів централізованого опалення у квартирі не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги.

Оскільки самовільне відключення радіаторів у квартирі не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги, позивач має право вимагати і обґрунтовано вимагає в судовому порядку сплату заборгованості за спожиту теплову енергію. Суд звертає увагу, що споживач може оспорювати надання послуг лише за період з 03.10.2013 року по 10.12.2015 року, коли будинок був відключений від центрального опалення та подача тепла не здійснювалась. Проте, позивач просить стягнути заборгованість за період з жовтня 2010 року по січень 2013 року.

Тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за зобов`язанням, щодо сплати послуг за теплоенергію за період з жовтня 2010 року по січень 2013 року.

Що стосується суми заборгованості, яку належить стягнути з відповідача, суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Саме такий висновок роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі №761/12553/15-ц.

Як вбачається з особового рахунку№ НОМЕР_1 , заборгованість виникла у період з жовтня 2010 року по січень 2013 року. У зазначений період відповідачем виплата не здійснювалась.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15.04.2016 року скасовано судовий наказ від 04.04.2013 року, виданий за заявою ОКП "Донецьктеплокомуненерго", згідно якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОКП "Донецьктеплокомуненерго" заборгованість за надану теплову енергію у розмірі 6700 грн. 38 коп., індекс інфляції у розмірі 43 грн. 00 коп., три проценти річних у розмірі 215 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 114 грн 70 коп.

Позивач звернувся до суду із позовною заявою 07.05.2019 року.

Представником позивача належних та допустимих доказів того, що відповідачем у вказаний період здійснювалось погашення заборгованості, що може свідчити про переривання відповідачем позовної давності, суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду із даною позовною заявою поза межами строку позовної давності, оскільки трирічний строк позовної давності сплив 15.04.2019 року.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі вищезазначеного, суд вважає позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2019 року.

Суддя В.І.Капітонов