Провадження № 2/161/81/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 січня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.

за участю секретаря судового засідання - Петрової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Луцьку цивільну справу №161/16079/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення із житла,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення із житла.

Позов обґрунтовує тим, що з 22.09.2004 року вона на підставі договору дарування є власником квартири АДРЕСА_1. Право власності на вказане нерухоме майно підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування квартири від 02.09.2004 року. Відповідач систематично порушує правили співжиття, власштовує сварки, зловживає спиртними напоями. З огляду на наведене, просить виселети ОСОБА_2 із займаного приміщення.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, водночас подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві; не заперечували щодо винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, через розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування квартири від 22 вересня 2004 року, який посвідчено державним нотаріусом Другої Луцької державної нотаріальної контори Горбатюком В.І., зареєстровано реєстрі за №2-3949 (а.с.6).

З копії будинкової книги А №39897 встановлено, що в квартирі за вищевказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с.8-11).

Звертаючись до суду із позовними вимогами про виселення відповідача на підставі ст. 116 ЖК Української РСР, позивач посилається на те, що відповідач перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння вчиняє сварки, викрадає речі домашнього побуту та вжитку, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності продовжує порушувати правила співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку.

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 157 ЖК Української РСР членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частинами першою та другою статті 116 ЖК Української РСР визначено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

При вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач взятий на профілактичний облік, як кривдник, з ним постійно провадяться профілактичні бесіди, які не дають позитивних результатів, що стверджується висновками начальника Луцького ВП ГУНП у Волинській області (а.с. 14, 16,18, 20). За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується незадовільно, що стверджується характеристикою Луцького відділу поліції ГУ НП у Волинській області від 11.08.2019р. (а.с. 12).

Крім того, 23 квітня 2018 року дільничним офіцером поліції Луцького ВП ГУНП у Волинській області Ткачем В.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 021242. Із змісту проколу вбачається, що 07 квітня 2018 року о 11.00 годин ОСОБА_2, перебуваючи за місцем проживання, за адресою АДРЕСА_1 без дозволу матері взяв її праску «ТЕСНІКА», яку в подальшому здав в ломбард, чим вчинив економічне насильство повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 11).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 692357 від 13.03.2018 року ОСОБА_2 в січні 2018 року перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 викрав мішок горіхів вагою 15 кг, які належали його матері ОСОБА_1 і виніс його з квартири, де їх продав на «Старому ринку» за кошти, які витратив на власні потреби, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру та адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Наведені обставини дають підстави вбачати в діях відповідача систематичне порушенням правил співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одній квартирі, а заходи запобігання виявились безрезультатними

За таких обставин, суд вважає можливим виселити відповідача із займаного ним житлового приміщення на підставі ст. 116 ЖК України, позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 81, 82, 141, 209, 258, 263-268 ЦПК України, ст. 116 ЖК Української РСР,суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1

Повний текст судового

рішення 18.01.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк