Єдиний унікальний номер 227/1378/18 Номер провадження 22-ц/804/115/19
Головуючий у 1 інстанції Левченко А.М.
Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 227/1378/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Добропіллявугілля» шахта «Білицька», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про поновлення на роботі, зміну формулювання та дати звільнення, визнання наказів недійсними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року (суддя Левченко А.М.), постановленої в приміщенні суду в м. Добропілля Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Добропіллявугілля» шахта «Білицька» (далі ДП «Добропіллявугілля» шахта «Білицька»), Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (далі ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля») про поновлення на роботі, зміну формулювання та дати звільнення, визнання наказів недійсними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просила суд:

- направити справу на досудове розслідування для притягнення відповідача та усіх винних посадових осіб до кримінальної відповідальності га ст. ст. 172,173,175,184 КК України;

- визнати накази № 372 від 14 липня 2010 року та № 203 від 12 квітня 2010 року недійсними;

- змусити відповідача надати суду: журнал про прийом та здавання зміни; витребувати з відділу Держпраці, охорони труда Донецька акт за лютий 2007 року, який складено на шахту «Білицька» про порушення її (позивача) трудових прав; графік виходів з липня 2010 року по квітень 2011 року, довідки з Білицької МЛ з ВКК з 2006 по 2007 роки (3 штуки); особисту медичну карту про надання медичної допомоги, пояснювальні від лікарів медичного пункту за 28 березня 2011 року; журнал та зошит реєстрації документів про ввіз матеріальних цінностей по електронасосу; всі документи «за систематичне», по яким вона (позивач) була звільнена; акт Н-1 та Н-5 за № 26 від 26 липня 2009 рокуз вини виробництва;

- змусити відповідача змінити формулювання дати та причин звільнення;

- змусити відповідача відшкодувати втрачений середній заробіток з 11 квітня 2011 року за весь період вимушеного прогул, з урахування індексації за кожний день по день прийняття рішення;

- поновити її (позивача) на робочому місці, а, у разі неможливості або відмови, змусити відповідача платити їй щомісячне по життєве утримання в десятикратному розмірі середнього заробітку, але не менше п`яти мінімальних окладів, не дивлячись, на отримання пенсії;

- оплатити її (позивача) труд за 500 днів за миття підлоги на КПП;

- змусити відповідача перерахувати весь заробіток з 2005 року, а також відшкодувати заробіток за весь період з 2005 року за переробку часу;

- змусити відповідача відшкодувати борг з 2011 року по березень 2018 року по пільговому вугіллю, з 2007 року 12 санаторно-курортних путівок, з 2011 року по подарункам з шахти;

- змусити відповідача направити її (позивача) на незалежну МСЕК;

- змусити відповідача, по життєво, щорічно до 1 березня забезпечувати її пільговим побутовим вугіллям;

- витребувати з МВС її (позивача) передсмертну записку.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Добропіллявугілля» шахта «Білицька», ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про поновлення на роботі, зміну формулювання та дати звільнення, визнання наказів недійсними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнано неподаною та повернуто позивачу.

В жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, визнати рішення судді Левченко А.М. незаконним по вимозі держмита та призупинення справи, прийняти рішення в повному обсязі за її позовними вимогами, а саме:

- змусити, негайно відповідно до ст. 235 КЗпП України змінити формулювання дати та причин звільненні, з 2011 року перерахувати весь втрачений заробіток;

- справу направити на досудове розслідування для порушення кримінальної справи по ст. 172,173,175,184, 271 КК України по умисному знущанню та грубому порушенню трудового законодавства;

- витребувати у відповідачів всі накази «за систематичне», акти зі ступенем вини;

- змусити відповідачів примусово видати акт від 06 листопада 2007 року, направити її (позивача) не незалежну експертизу;

- змусити відповідачів відшкодувати їй (позивачу) весь борг по пільговому вугіллю та іншими позовними вимогами.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористались.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження від 26 грудня 2018 року отримана учасниками справи 02 січня 2019 року (а.с. 170, 171,178).

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 6 частини першої статті 353 цього Кодексу (повернення заяви позивачеві (заявникові)), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Стаття 3 частина 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 368 частина 1 ЦПК України визначає, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами частини 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 та відкриття провадження у справі встановлено невідповідність змісту позову ОСОБА_1 вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме: позивачем чітко не зазначені позовні вимоги до кожного з відповідачів (вимоги прохальної частини позовної заяви сформульовані таким чином, що неможливо встановити до якого саме із відповідачів спрямована вимога); позивачем не викладене обґрунтування права вимоги до кожного з відповідачів відповідно до норм матеріального права, не визначено характер позову та не окреслено його предмет. Крім того, зміст кількох позовних вимог свідчить про фактичне заявлення позивачем клопотань про витребування доказів або забезпечення позову, до оформлення яких ЦПК України встановлені чіткі умови та порядок подання.

У зв`язку з наявними недоліками позовної заяви ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач 11 липня 2018 року отримала ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2018 року про залишення її позову без руху, 25 липня 2018 року на адресу суду надійшли заперечення на ухвалу суду від 04 липня 2018 року, разом із тим недоліки зазначені в ухвалі суду позивачем усунуті не були. Також суд послався на прецендентну практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецендентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За частиною 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частинами 2 та 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, визнаючи позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її позивачеві з тих підстав, що позивачем не визначені суть позовних вимог, правові підстави позову, чітко не зазначені позовні вимоги до кожного з відповідачів, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, є проявом надмірного формалізму та позбавлення позивача можливості захистити своє право в суді.

Суд першої інстанції повернувши позовну заяву позивачеві в даній справі, не вирішив остаточно справу, чим порушив право на доступ до суду, передбачене ст. 6 Конвенції, не врахувавши пункт 25 рішення Європейського суду з прав людини «Кутіч проти Харватії», згідно якого право на доступ до суду включає не тільки право ініціювати судове провадження, але й право одержати вирішення справи судом. Відсутність вирішення судом справи становить порушення права на доступ до суду (пункт 31 рішення у справі «Ганчі проти Італії»).

Пославшись в оскаржуваній ухвалі, зокрема, на рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001, суд першої інстанції не звернув увагу, що вказане рішення стосувалося не спати заявником збору у 100000000 польських злотих до суду. Внаслідок цього у незазначену дату Плоцький регіональний суд видав розпорядження повернути заявникові його заяву про позов (п. 22 рішення). В даному випадку ЄСПЛ в п. 53 цього рішення зазначив, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 ( 995_004 ) залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом (див. "Голдер проти Сполученого Королівства" ( 980_086 ) і "Z та інші проти Сполученого Королівства", рішення суду, цитовані вище, там само; та, mutatis mutandis, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland), рішення від 9 жовтня 1979 року, серія A, N 32, с. 14-15, п. 26).

На підставі викладеного, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх передчасними, та такими, що не відповідають дійсним обставинам та дослідженим матеріалам справи, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому апеляційний суд приходить до висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання про повернення позовної заяви на підставі частини 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, оскільки суд приймаючи рішення про визнання заяви неподаною та повертаючи її позивачеві порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 січня 2019 року.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: М.С. Будулуца

О.С. Санікова