Справа № 442/4117/16 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/811/1978/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Провадження № 22-ц/811/1975/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

ОСОБА_8. - представника позивачки ОСОБА_3,

ОСОБА_4 - представника відповідачки ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року та додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним та усунення перешкод у здійсненні позивачкою права користування та розпорядження своїм майном.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 03.07.2014 року державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області Баб'як Л.В. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 складено акт опису та накладено арешт на: автонавантажувач «САМЕL» 2,5 т жовтого кольору; автонавантажувач 1,5 т КМ «РЕКС» жовтого кольору; циркулярний станок; швелер металевий довжиною 8 м в кількості 2 шт.; бетонні вироби (жолоб 25 см., в кількості 1 палета); пиломатеріали об'ємом 2 куб.м; труби металеві (діаметром 300, довжиною 6 м); балони металеві (в кількості 7 штук), бочки металеві (13 штук), каністру (об'ємом 1000 л).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2014 року з вище переліченого майна знято арешт, однак відповідачка відмовляється повернути майно в добровільному порядку (а.с. 2-3).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Ухвалено витребувати у ОСОБА_5 майно, яким та незаконно без відповідної правової підстави заволоділа, а саме: автонавантажувач «CAMEL» 2.5 жовтого кольору; автонавантажувач 1.5 т КМ «РЕКС» жовтого кольору; циркулярний станок; швелер металевий довжиною 8 м в кількості 2-х шт.; бетонний виріб (жолоб 25 см., в кількості 1-палета); пиломатеріали об'ємом 2 куб.м.; труби металеві (діаметром 300 довжиною 6 м.); металеві балони в кількості 7 штук; бочки металеві в кількості 13 штук; каністри об'ємом 1000 л., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3, як власнику, вище вказане майно.

Зобов'язано ОСОБА_5 усунути ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження майном.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 65-66).

Додатковим рішенням від 01 березня 2017 року стягнуто з відповідачки ОСОБА_5 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору (а.с. 87).

Дане рішення оскаржила відповідачка ОСОБА_5

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Стверджує, що спірне майно, яке є предметом позовних вимог, їй було передано на відповідальне зберігання державним виконавцем, а тому вважає невірним посилання суду на заволодіння нею цим майном без відповідної правової підстави.

Вважає, що позивачем не було подано до суду будь-яких доказів на підтвердження її прав власності на спірне майно (а.с. 71-73).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційних скарг та заперечення цих доводів зі сторони представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Задоволення позовних вимог суд мотивував тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2014 року у справі №442/5987/14-ц було задоволено позов ОСОБА_3 та знято арешт зі спірного майна і остання відповідно до ст. 387 ЦК України, як власник цього майна, має право витребувати його від відповідачки, як особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Колегія суддів вважає, що вище наведені висновки судом зроблені за неправильного застосування норм матеріального права у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, виходячи з наступного.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 ст. 82 ЦПК України - що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Задоволення позовних вимог суд обґрунтував посиланням на статтю 387 ЦК України, якою встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як вбачається зі змісту вище згаданої статті 387 ЦК України, належним позивачем у спорах про витребування майна із чужого незаконного володіння є власник цього майна, який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але у якої майно перебувало у володінні за законом або договором.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та долучених до неї документів, своє право власності на спірне майно позивачка ОСОБА_3 обґрунтовує лише рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2014 року у справі №442/5987/14-ц, яким було задоволено її позов до ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції та знято арешт зі спірного майна (а.с. 6-7).

В той же час, достовірно знаючи про те, що описане й арештоване спірне майно згідно акту його опису й арешту від 03.07.2014 року передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5, ОСОБА_3 при її зверненні до суду з вище згаданим позовом до ВДВС ОСОБА_5 до участі у розгляді цієї справи не залучала, так само, як не залучив її до участі у розгляді цієї справи і суд.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» міститься роз'яснення про те, що інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 5).

Як вбачається з вище згаданого рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2014 року у справі №442/5987/14-ц, цим рішенням було лише знято арешт зі спірного майна, однак ним не визнавалося право власності на це майно за ОСОБА_3, яка і не заявляла такої вимоги (а.с. 6-7).

Будь-яких інших доказів про її права на спірне майно (крім копії вище згаданого рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2014 року у справі №442/5987/14-ц) позивачкою до суду подано не було.

Не було таких доказів подано позивачкою і до суду апеляційної інстанції - незважаючи на доводи апеляційної скарги, в яких оспорюється право власності позивачки на спірне майно, зокрема - на 2 (два) автонавантажувачі («CAMEL» 2.5 жовтого кольору та 1.5 т КМ «РЕКС» жовтого кольору), процедура відчуження яких (як транспортних засобів) та посвідчення права власності на які регламентовані спеціальним законодавством.

За вище наведених обставин висновок суду про те, що саме позивачка ОСОБА_3 є власником спірного майна, зроблено за незастосування норм матеріального права, які підлягали до застосування при вирішенні питання про право власності на транспортні засоби, та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

Відповідачем у спорах про витребування майна із чужого незаконного володіння є особа, яка на момент подання позову володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається учасниками справи, в тому числі - і позивачкою ОСОБА_3 (а відтак, у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню), та обставина, що спірне майно опинилося у відповідачки ОСОБА_5 в результаті того, що було їй переданим на відповідальне зберігання державним виконавцем по Акту опису й арешту майна від 03.07.2014 року в процесі виконавчого провадження у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» - з попередженням ОСОБА_5 під особистий підпис про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження тощо цього майна (а.с. 170-172), а відтак відсутні підстави для висновку про те, що відповідачка ОСОБА_5 є особою, яка заволоділа спірним майном незаконно - без відповідної правової підстави на те, відповідно - відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин статті 387 ЦК України.

В той же час, ні державний виконавець, ні ВДВС в цілому - які передали спірне майно відповідачці ОСОБА_5 по Акту опису й арешту майна від 03.07.2014 року на відповідальне зберігання - ні позивачкою ОСОБА_3, ні судом до участі у даній справі не залучалися.

За вище наведених обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про витребування спірного майна за їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно, також підлягає скасуванню і додаткове рішення суду першої інстанції про стягнення судових витрат по справі з відповідачки ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 грудня 2016 року та додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про витребування майна.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 18 січня 2019року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.