Справа № 145/2171/18
Провадження №2/145/208/2019
РІШЕННЯ

іменем України

16.01.2019 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що вона з відповідачем є батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.09.2014 р. було присуджено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно на утримання кожного з дітей : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 20.08.2014 р. до їх повноліття, які стягувалися з відповідача на підставі виконавчого листа у справі №145/1549/14 від 10.09.2014 р.

Заборгованості за аліментами немає, однак враховуючи, що з вересня 2014 року суттєво збільшився прожитковий мінімум на дитину, а також змінилася економічна ситуація в державі (суттєво зросли ціни на одяг, продукти харчування, інші предмети побутового вжитку, комунальні послуги та інше), даного розміру аліментів не вистачає, щоб забезпечити усі найнеобхідніші потреби доньки.

Їй відомо, що відповідач працює офіційно у ПАТ «Вінницягаз», тому вважає, що він має сплачувати аліменти на утримання доньки у частці від доходу відповідно до ст.183 СК України.

У відповідача інших утриманців немає, тому вважає, що він повинен сплачувати аліменти на утримання доньки у частці від доходу в розмірі 1/3 від усіх видів його доходу щомісячно.

Такий розмір аліментів суттєво не вплине на матеріальне становище відповідача.

Просить змінити спосіб стягнення аліментів, що присуджені рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.09.2014 р. у справі №145/1549/14-ц , і стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у частці від усіх видів його доходу у розмірі 1/3 від усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до її повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.192 СК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.3).

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.09.2014 р. було присуджено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно на утримання кожної дитини: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 20.08.2014 р. до їх повноліття, які стягувалися з відповідача на підставі виконавчого листа у справі №145/1549/14 від 10.09.2014 р. (а.с.4).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, вже повнолітня.

Дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, має інвалідність II групи через хворобу (а.с.8), аліментів, що стягуються на її утримання недостатньо, щоб забезпечувати найнеобхіднішим.

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Позивачка ОСОБА_1 проживає з доньками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, 2003 рн., у будинку своїх батьків, чоловік ОСОБА_2 з ними не проживає, що стверджується довідкою Тиврівської селищної ради про склад сім'ї № 1509 від 16.11.2018 (а.с.5), актом від 15.11.2018 р. (а.с.7).

Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування.

Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років складає 2027 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Відповідач ОСОБА_2 працездатний, фізично здоровий, працює в ПАТ "Вінницягаз", має регулярний дохід, спроможний надавати позивачці допомогу в утриманні їхньої спільної дитини, а тому суд вважає, що вбачаються підстави для способу та розміру аліментів і визначення їх у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» ст.ст.180-184, 192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.09.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей, змінити, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1, 30.12.1997 р.н, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, виданий на підставі рішення Тиврівського районного суду від 10.09.2014 р., повернути для приєднання до справи після завершення його виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 18.01.2019 р.

Суддя Ратушняк І. О.