КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді І інстанції - Українець В.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/351/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність начальника Солом'янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні у державного виконавця Солом'янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №37420412 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1039/13 виданого 27 березня 2013 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1098299,96 грн.

16 травня 2013 року державним виконавцем Солом'янського ВДВС ГТУЮ в м. Києві було винесено постанову про закінчення вище вказаного виконавчого провадження та направленню виконавчого документа за належністю до Шевченківського районного ВДВС ГТУЮ м. Києва, за місцем знаходження майна боржника.

Закінчивши вказане виконавче провадження, державний виконавець не зняв арешт з належного йому майна, тому він звернувся до начальника відповідного ВДВС із заявою про зняття арешту з майна, однак отримав відмову .

Вважаючи дані дії начальника Солом'янського районного ВДВС ГТУЮ в м. Києві не правомірними просив суд визнати бездіяльність начальника Солом'янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві неправомірною та зобов'язати начальника Солом'янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві усунути порушення, а саме зняти арешт з всього нерухомого майна та заборону на його відчуження, накладений на підставі постанови державного виконавця від 05 квітня 2013 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану ухвалу та направити скаргу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції проте, що вказана скарга повинна бути розглянута в порядку Кодексу адміністративного судочинства є помилковою, оскільки він як сторона виконавчого провадження ( боржник) звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, які пов'язані із виконання рішення суду, тобто в порядку визначеному ст. 447 ЦПК України та ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 звертаючись до суду із скаргою посилався на те, що на виконанні у державного виконавця Солом'янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №37420412 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1039/13 виданого 27 березня 2013 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1098299,96 грн.

16 травня 2013 року державним виконавцем Солом'янського ВДВС ГТУЮ в м. Києві було винесено постанову про закінчення вище вказаного виконавчого провадження та направленню виконавчого документа за належністю до Шевченківського районного ВДВС ГТУЮ м. Києва, за місцем знаходження майна боржника.

Не погоджуючись із діями державного виконавця щодо не зняття арешту із майна, що було накладено в рамках зазначеного виконавчого провадження скаржник просив суд визнати бездіяльність начальника Солом'янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві неправомірною та зобов'язати начальника Солом'янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві усунути порушення, а саме зняти арешт з всього нерухомого майна та заборону на його відчуження, накладений на підставі постанови державного виконавця від 05 квітня 2013 року.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є бездіяльність начальника ВДВС щодо невчинення відповідних виконавчих дій при виконанні рішення суду постановленого щодо майна сторони даного виконавчого провадження, а саме боржника ОСОБА_2

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції послався на те, що вказана скарга не підлягає розгляду в порядку Цивільного процесуального кодексу України, а повинна бути розглянута в порядку КАС України.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

А частина перша статті 448 ЦПК України передбачає, що така скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої та другої статті 74 Закону України &quck;Про виконавче провадження&q? в; рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз правових норм, передбачених частиною першою статті 74 Закону України &q?тт;Про виконавче провадження&q? в;, з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України, ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства, а якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого судом за правилами іншого судочинства чи про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, таку скаргу розглядає відповідний адміністративний суд.

Оскільки ОСОБА_2 оскаржив до суду бездіяльність начальника Солом'янського ВДВС ГТУЮ в м. Києві щодо невчинення дій по виконанню судового рішення постановленого відповідно норм ЦПК України, то така скарга повинна розглядатися саме в порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, а не за правилами КАС України, як вважав суд першої інстанції.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4 ) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, та невідповідність ухвали суду нормам ЦПК України, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає до задоволення, ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розглядудо суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 січня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді Т.Ц.Кашперська

В.О. Фінагеєв