Справа № 492/1594/18
Провадження № 2/492/73/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді Варгаракі С.М., за участю секретаря судового засідання Богдан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом - відповідач) про стягнення 33 312,20 грн., в рахунок відшкодування шкоди завданому майну в результаті ДТП, суму грошових коштів в розмірі 10 000,00 грн., в якості відшкодування моральної шкоди завданої противоправними діями, витрат на правову допомогу, витрат по сплаті судового збору, посилаючись на те, що 20 березня 2018 року, о 10 год. 10 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 33021», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Соборна, м. Арциз Одеської області, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, в результаті чого вчинив наїзд на припаркований автомобіль марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до спричинення механічних пошкоджень автомобіля позивача, внаслідок чого позивачу спричинено матеріальну шкоду. Також, позивач зазначив, що протиправними діями відповідача було завдано йому моральну шкоду, яка полягає у постійному хвилюванні з приводу необхідності відновлювання автомобіля, порушенні звичайного укладу життя, оскільки позивач змушений був пересуватися громадським транспортом, у зв`язку з чим витрачав багато часу на поїздки до станції технічного обслуговування, оцінювачів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювального ремонту. Відповідач не відшкодовує матеріальну та моральну шкоду, що зумовило звернення позивача до суду

Представник позивача в судому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що докази на які посилається позивач є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Між сторонами склалися правовідносини, пов`язані з обов`язком власника джерела підвищеної безпеки відшкодувати завдану потерпілому шкоду, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися ЦК України.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з постанови Арцизького районного суду Одеської області від 10 травня 2018 року, 20 березня 2018 року, о 10 год. 10 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 33021», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Соборна, м. Арциз Одеської області, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, в результаті чоги вчинив наїзд на припаркований автомобіль марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 11).

Власником транспортного засобу марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а. с. 8).

Власником транспортного засобу марки «ГАЗ 33021», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а. с. 12-13).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 як власника наземного транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом № АМ 3020838 від 14.03.2018 року.

Згідно даного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн. (сто тисяч). Франшиза 1000 грн. (одна тисяча) гривень.

Відповідно до заяви від 20.03.2018 р. про страхове відшкодування ОСОБА_1 звертався до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с. 15).

20.03.2018 р. представником страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» складено акт огляду транспортного засобу (а.с. 16).

Відповідно до платіжного доручення № 289 від 18 червня 2018 року перераховано суму 4004,00 грн. на рахунок позивача (а.с. 16, 17).

Відповідно до рахунку № НМЗНа-28505 від 22.08.2018 р. виданого ТОВ «Н МОТОРС ЮГ», вартість робіт з відновлення автомобіля позивача та вартість запчастин загалом склала 37312,20 грн. (а.с. 18).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 1194 ЦК України визначає що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року, визначила що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього закону (ст.ст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені в ст.22 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно п.22.1 якої в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

В статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

В даній справі вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 що належить позивачу, покривається страховою сумою (лімітом відповідальності - 100 000 грн.) визначеною полісом № АМ 3020838 від 14.03.2018 року що був укладений між ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Враховуючи те, що у страховика виник обов`язок з виплати страхового відшкодування і відсутні підстави визначені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для відмови у здійсненні страхового відшкодування, а також те що розмір відновлювального ремонту не перевищує ліміт відповідальності страховика, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимоги позивача щодо стягнення із відповідача матеріального збитку заподіяного в результаті ДТП.

Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 993, 1187, 1191, 1194 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Арцизький районний суд Одеської області.

Повний текст рішення суду складено 27 серпня 2019 року.

Суддя

Арцизького районного суду С.М. Варгаракі