Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/324/19
Провадження № 2/670/239/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи, органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області Побережної М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача -- орган опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача -- орган опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області про позбавлення батьківських прав, у якому просила позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 14.03.2008 року. У шлюбі в них народилися доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

31.10.2016 року позивачем було змінено прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », після чого 10.09. 2017 року донькою ОСОБА_5 також змінено прізвище із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 », а ІНФОРМАЦІЯ_3 донька сторін ОСОБА_6 теж змінила прізвище із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_6 ».

З 2010 року відповідач припинив брати будь-яку участь у вихованні та розвиткові дітей, ні усно, ні письмово з ними не спілкується, не цікавиться їх долею, станом здоров`я, не навідується, утриманням та вихованням не займається, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний стан. З батьком діти не зустрічаються та не спілкуються. Відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Наведені обставини послужили приводом для звернення до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Ухвалою судді від 24.04.2019 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

У ході підготовчого провадження судом за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 витребувано із органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та копію протоколу засідання органу опіки та піклування Старосинявської районної державної адміністрації від 19.07.2019 року щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , долучено висновок органу опіки та піклування Старосинявської районної державної адміністрації від 19.07.2019 року щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 .

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 з органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації витребувано копію протоколу засідання органу опіки та піклування від 25.07.2019 року, на підставі яких винесено висновок відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 14.08.2019 року до участі у справі залучено як третю особу на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Старосинявської районної державної адміністрації Хмельницької області, закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 позов підтримали повністю, просили задовольнити.

В підтримання позовних вимог позивач пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем дочки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишились проживати з нею, та знаходяться на її утриманні. ОСОБА_4 спочатку зрідка навідувався до дітей, надавав деяку допомогу, а потім за рішенням суду почав сплачувати 350 грн аліментів. Заборгованості по аліментах немає. Однак у 2010 році відповідач перестав спілкуватись із дітьми, заявивши, щоб вони до нього не дзвонили, бо у нього є інша сім`я, а спілкування з ними негативно впливає на його відносини з новою дружиною.

Представник позивача ОСОБА_1 наголошувала на тому, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав з огляду на вимоги п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, оскільки з 2010 року він припинив брати участь у вихованні дітей, не піклувався про їхній фізичний та духовний розвиток, матеріально не допомагав.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, натомість надіслав до суду відзив на позовну заяву і письмові пояснення, справу просив розглянути за його відсутності, та в задоволенні позову відмовити.

Зокрема, у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що позов ОСОБА_3 вважає необґрунтованим, позаяк нею не подано жодного доказу ухилення його від виконання батьківських обов`язків. Він намагався неодноразово зустрітись із дітьми, приїжджав за їх місцем проживання із подарунками, однак позивач не допускала його до спілкування з дочками, забороняла брати участь у вихованні та з`являтись у навчальних закладах, де вони перебувають, погрожувала викликами міліції.

У письмових поясненнях відповідач зазначив, що після розірвання шлюбу він домовився із позивачем, що діти проживатимуть із нею, та вони обговорили спосіб виконання ним обов`язку утримання дітей. Однак згодом ОСОБА_3 просила не втручатись у духовний та емоційний розвиток дітей, бо вона проживає з іншим чоловіком. По приїзді відповідача до дітей позивач вчиняла скандали, провокувала конфліктні ситуації, тому заради дитячого спокою ОСОБА_4 перестав навідувати їх за місцем проживання. Вважає, що негативне відношення дочок до нього спричинене навіюваннями матері.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що ОСОБА_4 ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, не забороняв своїм дочкам телефонувати до нього, а відсутність спілкування з ними була викликана небажанням до спілкування з їхнього боку та поведінкою матері, яка налаштовувала дітей проти нього. Тому не бажаючи травмувати психіку дітей, протягом останніх п`яти років відповідач їх не провідував.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації -- Побережна М.Р. у судовому засіданні, покликаючись на висновок органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації від 25.07.2019 року, згідно з яким орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підстав для задоволення позову не вбачала. Зауважила, що зі слів батька, мати дітей ОСОБА_3 чинила йому перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування Старосинявської районної державної адміністрації Хмельницької області у судове засідання не з`явився, до суду надіслав лист, у якому просив розгляд справи здійснювати без участі представника,зазначивши, що Старосинявська районна державна адміністрація підтримує позов по справі в межах висновку органу опіки та піклування від 19.07.2019 року.

Заслухавши позивача, представника позивача,представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, вивчивши всі доводи та заперечення, суд доходить висновку, що позов до задоволення не підлягає.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду розірваний, та про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції Хмельницької області від 20.03.2008 року.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.09.2017 року неповнолітня ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_5 », а 16.05.2018 року неповнолітня ОСОБА_6 також змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується відповідно свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 від 19.09.2017 року, та свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 від 16.05.2018 року, що видані Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Після розірвання шлюбу між сторонами, неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишились проживати разом із своєю матір`ю, тобто позивачем ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Старосинявського районного суду від 23.09.2008 року на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 із відповідача стягувались аліменти у розмірі 175 гривень на кожну дитину щомісячно.

Рішенням Старосинявського районного суду від 29.12.2018 року змінено розмір аліментів, які присуджені із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 (ОСОБА_3) на утримання дітей: ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) за рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23.09.2008 року, та стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття дітьми.

Відповідно до довідки Віньковецького районного відділу державної виконавчої служби, за лютий-травень 2019 року із відповідача на користь позивача на утримання дітей стягнуто аліменти по 2500 гривень щомісячно, та заборгованості немає.

За висновком органу опіки та піклування Старосинявської районної державної адміністрації від 19.07.2019 року № 41/29-32-1425/2019, ОСОБА_4 з дочками не проживає, не спілкується з ними, не виховує та не цікавиться їх життям та здоров`ям, тривалий час не вчиняв дій для покращення ситуації, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Водночас згідно з висновком органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації від 25.07.2019 року № 99/72-12-137/2019, позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є недоцільним. При цьому орган опіки та піклування виходив з того, що батько характеризується позитивно, веде здоровий спосіб життя, категорично заперечує проти позбавлення батьківських прав, висловив бажання налагодити стосунки із дітьми, визначити способи участі у вихованні неповнолітніх дітей та усунення перешкод у спілкуванні з ними, пояснюючи, що тривалий час не відвідував їх та не спілкувався з ними через перешкоди з боку матері ОСОБА_3 . Зі слів матері ОСОБА_3 позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_4 не її бажання, а бажання її дітей, що вона підтримує, але проти їх спілкування не заперечує.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено забезпечення державами-учасницями умов, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9 Конвенції). Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції).

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Відповідно до п. 18. постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30березня 2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 18.07.2019 року Старосинявської районної державної адміністрації, з метою реалізації права батька на безперешкодне спілкування з дітьми, відповідач ОСОБА_4 16.07.2019 року подав до служби у справах дітей заяву про визначення способів участі у вихованні неповнолітніх дочок та усунення перешкод у спілкуванні з ними, так як з його слів колишня дружина перешкоджала йому у вільному спілкуванні з дітьми, після розлучення під час побачень з дочками влаштовувала скандали та сварки в присутності дітей, і щоб їх не травмувати, він перестав з ними спілкуватись, та проти позбавлення його батьківських прав категорично заперечує.

За змістом цього ж протоколу, позивач ОСОБА_3 повідомила, що батько не спілкувався з дітьми близько семи років, не змінював ситуацію на краще, проте аліменти на утримання дітей сплачує вчасно і заборгованості не має, неповнолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 самостійно виявили бажання заявити позов до суду про позбавлення батьківських прав батька та спонукали до цього матір.

Своїм рішенням комісія вирішила підготувати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; підготувати вмотивовану відповідь про неможливість встановлення графіку зустрічей з неповнолітніми дочками (до вирішення питання у судовому порядку про позбавлення батька батьківських прав); ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не чинити перешкод у вільному та безперешкодному спілкуванні неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з кожним з батьків.

Допитані судом у присутності педагога ОСОБА_7 як свідки неповнолітні діти сторін -- ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у суді підтвердили, що саме вони ініціювали перед матір`ю питання щодо звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав їхнього батька ОСОБА_4 , оскільки останній протягом останніх семи років не брав жодної участі у їх вихованні, не спілкувався з ними та не турбувався про них. Крім того на теперішній час у них є інша сім`я, і за батька вони вважають чоловіка, який проживає з їхньою матір`ю.

ОСОБА_8 , бабуся неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як свідок у суді стверджувала, що після розірвання шлюбу між сторонами вона разом із своїм сином та останній особисто кілька раз провідували дітей за їх місцем проживання. Проте через скандали, які вчиняла позивач і не завжди дозволяла зустрічі із дітьми, з 2014 роки ОСОБА_4 перестав провідувати своїх дочок, та у зв`язку з цим ОСОБА_8 зверталась у службу неповнолітніх Віньковецької РДА . Також неодноразово її син пропонував грошову допомогу позивачу, але вона відмовлялась, заявляючи, що їм від нього нічого не треба. Проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 заперечує, бо тривожиться за дітей та має велике бажання спілкуватись із ними.

Показання свідка ОСОБА_8 підтвердила у судовому засіданні ОСОБА_9 , яка пояснила, що з 2005 року по вересень 2016 року вона працювала на посаді начальника служби у справах дітей Віньковецької районної державної адміністрації та пам`ятає, як після 2010 року ОСОБА_8 від імені свого сина ОСОБА_4 та себе особисто звернулась усно по питанню визначення годин спілкування із дітьми, оскільки із матір`ю дітей, тобто позивачем, домовитись неможливо і немає контакту.

Отже із досліджених доказів, та зокрема протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 18.07.2019 року Старосинявської районної державної адміністрації, свідчень ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що відповідачу з боку позивача вчинялись перешкоди до спілкування з дітьми.

Водночас судом встановлено, що відповідач частково забезпечував і забезпечує дітей матеріально, виявляв і виявляє намір спілкуватись з ними, проти позбавлення його батьківських прав заперечує, та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками у нього відсутнє.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої та шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації від 25.07.2019 року про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , який містить висновки засідання комісії з питань захисту прав дитини від 24.09.2019 року, та не погоджується із висновком органу опіки та піклування Старосинявської районної державної адміністрації від 19.07.2019 року, у якому відсутній висновок щодо доцільності чи недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд також враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, та до суду із позовом власне ОСОБА_3 звернулась за наполяганням неповнолітніх дітей, а в чому полягає порушення її прав, свобод чи інтересів, перед судом не обґрунтувала.

Будь-які докази щодо попередження відповідача про необхідність змінити поведінку, документів про доведену вину в його діях, притягнення до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, які могли б стати достатньою підставою для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення його батьківських прав, і що таке рішення відповідатиме інтересам дитини, матеріли справи не містять, тому суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 150, ст. 152, ст. 155, ст. 164, ст. 165, ст. 166 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 10-13, ст. 17, ст. 19, ст. 81, ст.ст. 258-259, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача -- орган опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 04.12.2019 року.

Суддя О.М.Волкова