Справа № 445/1493/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилипяка П.В.

секретаря судового засідання Мацайло О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Шпиколоси в особі Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади села Шпиколоси в особі Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку, в обгрунтування якого зазначає, що 09.12.2001 року померла її мати ОСОБА_2, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,9825 га, що знаходиться на території Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області. За життя мати склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла позивачу. Зазначає, що спадщину вона фактично прийняла, так як протягом шести місяців, після смерті матері, вступила в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців, які мали б право на обов'язкову частку у спадковому майні, немає. 29.02.2008 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріусом їй було у цьому відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який підтверджував право власності спадкодавця на спадкове майно, зокрема, оригіналу державного акту на земельну ділянку. У зв'язку з неможливістю реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Представник відповідача територіальна громада села Шпиколоси в особі Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 243729 ОСОБА_2 померла 09.12.2001 року, у віці 90 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ № 132363, виданого повторно 24.01.2008 року та свідоцтвом про одруження серії ІЕ-АГ № 027213, виданого 09.06.1968 року.

Згідно із копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії серії ЛВ № 000849, виданого ОСОБА_2, на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 26 січня 2004 року № 18, є власником земельної ділянки площею 0,9825 га на території Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається з земельної ділянки № 1 площею 0,5908 га, кадастровий номер :05:000:0007, земельна ділянка № 2 площею 0,3918 га, кадастровий номер :03:000:0114.

З копії спадкової справи №306/2008, вбачається, що така після смерті 09.12.2001 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрита за номером у спадковому реєстрі 44202868, на підставі заяви дочки померлої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії заповіту, що міститься в матеріалах спадкової справи, складеного 18.02.1998 року в м. Львові, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_3, зареєстрованого в спадковому реєстрі за № 903, вбачається, що ОСОБА_2 усе належне їй майно на день смерті заповіла своїй дочці ОСОБА_1. Згідно витягу з спадкового реєстру № 13476234 від 06.03.2008 року даний заповіт чинний.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2, спадщину фактично прийняла її дочка ОСОБА_1, яка вступила в управління та володіння спадковим майном. Заборон та арештів на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 немає.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини, до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР.

За ст. 524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Як вказано у ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З врахуванням того, що відповідач позов визнав, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що позивач має право на спадкування майна померлої матері ОСОБА_2 за заповітом, спадщину фактично прийняла, відсутності інформації про наявність спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, що є перешкодою для реалізації нею свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 11, 13, 200, 206, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, ст. 524, 534, 548, 549 ЦК УРСР, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до територіальної громади села Шпиколоси в особі Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку площею 0,9825 га, яка складається із двох земельних ділянок: земельна ділянка № 1 площею 0,5908 га, кадастровий номер :05:000:0007, земельна ділянка № 2 площею 0,3918 га, кадастровий номер :03:000:0114 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Шпиколоської сільської ради Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2, яка померла 09.12.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 21.01.2019 року.

Суддя: П. В. Пилипяк