Головуючий у І інстанції Фролова І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2019 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Гановській А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовомдо ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з неї на свою користь грошові кошти у розмірі 709 528,30 грн., з яких: основний борг - 500 000,00 грн., інфляційні нарахування - 167 310,47 грн., 3% річних - 42 217,83 грн., та понесені по справі судові витрати, посилаючись на те, що 19 січня 2016 року між ними було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалкою Р.О. за реєстровим №171, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала в борг у ОСОБА_2 500 000,00 грн., які зобов`язалась повернути не пізніше 19 квітня 2016 року.

В обумовлений у договорі строк позику відповідач позивачу не повернула, на прохання останнього повернути кошти не реагує, чим ухиляється від виконання зобов`язань за договором позики, в зв`язку із чим ОСОБА_2 і звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 на свою користь суми боргу та нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат.

Разом з позовною заявою позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на належні відповідачу на праві власності нежитловубудівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та 1/6 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Заяву позивач обґрунтовував значним розміром боргу відповідача перед ним та незначною вартістю вищевказаних об`єктів нерухомого майна, якої може не вистачити для погашення існуючої заборгованості.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено повністю.

Накладено арешт на належне ОСОБА_3 майно: нежитловубудівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/6 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у розгляді справи, однак права та інтереси якої вирішено оскаржуваним судовим рішенням, просила ухвалу суду від 15 лютого 2019 року про забезпечення позову скасувати в частині накладення арешту на нежитловубудівлю, розташовануза адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлову будівлю, розташовануза адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що дані приміщення на час постановлення ухвали ОСОБА_3 не належали, оскільки остання відчужила їх на користь ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 03 червня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С.І. за реєстровими №№2979 та 2976.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Муха Д.О. заперечив проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона не зареєструвала право власності, набуте на підставі договорів купівлі-продажу від 03 червня 2010 року, і власником даних приміщень до цього часу згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представник позивача ОСОБА_2 в апеляційному суді проти задоволення скарги заперечив та просив ухвалу суду від 15 лютого 2019 року залишити без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що судом було задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на належне ОСОБА_3 майно: нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю, розташовануза адресою: АДРЕСА_2 ; 1/6 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з тим, з долучених до апеляційної скарги ОСОБА_1 копій договорів купівлі-продажу, посвідчених 03 червня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С.І. за реєстровими №№2979 та 2976, вбачається, що ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 належні їй на праві власності нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а також нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.138-143). При цьому ОСОБА_1 своє право власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна у Баришівському бюро технічної інвентаризації не зареєструвала.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 набула право власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна у законний спосіб - на підставі правочинів, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами, накладення на ці об`єкти арешту є безумовним порушенням її прав, як законного володільця, не зважаючи на факт відсутності реєстрації права власності в бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що ухвала про забезпечення позову порушує права ОСОБА_1 ,колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволенняїї апеляційної скарги та скасування ухвали прозабезпечення позову в частині накладення арешту на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлову будівлю, розташовануза адресою: АДРЕСА_2 . Ухвала суду в частині накладення арешту на 1/6 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , підлягає залишенню без змін, як така, що прав та законних інтересів апелянта ОСОБА_1 не порушує.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року - скасувати в частині накладення арешту на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлову будівлю, розташовануза адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: