КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/140/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Київ

Справа № 757/15356/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана представником ОСОБА_3, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року, постановлену у складі судді Батрин О.В.,

у справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коблоша О.Й. щодо направлення в Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та Акціонерне товариство «ОТП Банк» вимог № 3341/1 від 13 лютого 2018 року про отримання інформації про рух коштів та операцій по рахункам боржника за період з 5 травня 2015 по дату отримання запиту неправомірними та зобов'язання направлення повідомлення про відкликання цих вимог,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ в м. Києві Коблоша О.Й. щодо направлення в ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «ОТП Банк» вимог № 3341/1 від 13 лютого 2018 року про отримання інформації про рух коштів та операцій по рахункам боржника за період з 5.05.2015 року по дату отримання запиту та зобов'язання направлення повідомлення про відкликання цих вимог.

Скарга мотивована тим, що вказана постанова винесена державним виконавцем поза межами його повноважень, оскільки чинним законодавством не передбачено вчинення запитів державним виконавцем до банків з приводу отримання інформації про рух коштів та операцій по рахункам боржника у справах про стягнення аліментів. Крім того, просив врахувати, що боржник сам добровільно надав державному виконавцю декларацію про доходи та всі документи, що свідчать про відсутність заборгованості по сплаті аліментів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що суд першої інстанції посилаючись на те, що надання боржником необхідної інформації виконавцю (декларації, пояснень тощо) не позбавляє права виконавця на здійснення запитів до банківських установ з метою отримання інформації про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, фактично визначив доходом ОСОБА_2, який має бути врахований для сплати аліментів у частці від всіх доходів боржника, грошові кошти, які знаходились на його карткових рахунках і використовувались для проведеннярозрахунково-касових операцій.

Вказувала, що дані висновки суду першої інстанції суперечать нормам ст. 19 Конституції України, ст. ст. 14, 163,164, 179 Податкового кодексу України, ст. ст. 1066 ЦК України, ст. ст. 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження», Постанові Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного із подружжя, дітей, батьків та інших осіб», оскільки грошові кошти, які розміщуються на поточних рахунках і використовуються для проведення розрахунково-касових операцій не можуть бути визначені як дохід боржника.

Звертала увагу на те, що інформація про отримані фізичною особою доходи міститься в поданих фізичною особою деклараціях та може бути витребувана із органів ДФС. Тоді як грошові кошти, які зберігаються на рахунку фізичної особи і використовуються для здійснення розрахунково-касових операцій, не можуть бути визначені як отриманий цією особою дохід і відповідно враховуватися при визначенісуми заробітку (доходу) для розрахунку аліментів, оскільки це грошові кошти, які вже були задекларовані платником податків, з них були сплачені податки і ці доходи враховуються при визначені аліментів.

Посилалась на те, що визначення доходом сум грошових коштів, які були задекларовані ОСОБА_2 і сум грошових коштів, які зберігалися на його рахунках, призведе до необґрунтованогоподвоювання його доходів, з яких мають утримуватися аліменти, оскільки саме задекларовані ним доходи і збереглися на поточних рахунках, відкритих на його ім'я. Томувисновки суду першої інстанцій про те, що оскільки банківські рахунки призначені для зарахування, обліку та видачі грошових коштів, у тому числі і для зарахування заробітної плати, інших доходів, які відповідно до законодавства повинні враховуватися при визначені заробітку (доходу) для розрахунку аліментів, не відповідаютьнормам чинного законодавства.

Вважає, що у начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в м. Києві Коблоша О. були відсутні правові підстави для витребування в ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «ОТП Банк» інформації про рух грошових коштів та операції по рахунках ОСОБА_2 за період з 05.05.2015 року по дату отримання запиту.

Крім того, отримання вказаної інформації є фактично втручанням в особисте життя ОСОБА_2 за відсутності будь-яких законних підстав на це зі сторони начальника відділу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника скаржника, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.03.2017 року постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження 53551018 з примусового виконання виконавчого листа № 757/15356/15-ц, виданого 01.03.2017 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму.

15.12.2017 року боржником надано державному виконавцю заяву з документами, які підтверджують отримані за період з 05.05.2015 року доходи та сплату аліментів на користь стягувача на утримання доньки.

Крім того, 07.02.2018 року ОСОБА_2 додатково були надані квитанції про сплату ОСОБА_5 аліментів за грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року, а також відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2015, 2016 роки та три квартали 2017 року, у зв'язку з чим він був виключений з Єдиного реєстру боржників через відсутність заборгованості по сплаті аліментів.

В цей же день, 07.02.2018 року ОСОБА_2 отримав виклик державного виконавця, в якому зазначено, що він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня отримання вимоги декларацію про доходи та майно боржника, а також зобов'язаний з'явитися до виконавця 31.01.2018 року щодо сплати боргу по виконавчим документам або надати підтверджуючі документи про сплату та одночасно зобов'язано надати:

- пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання;

- достовірні відомості про доходи та місце роботи на підтвердження чого надати довідку з місця роботи;

- достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, із зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів.

- достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема, частки у статутному капіталі юридичних осіб, у тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів;

- копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон;

- документи щодо зареєстрованих осіб у житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності.

09.02.2018 року представником боржника ОСОБА_3 були надані пояснення та документи, які підтверджують виконання зобов'язань боржника по сплаті аліментів та відсутності заборгованості відповідно до вимоги державного виконавця від 25.01.2018 року, у тому числі відомості про відкриті рахунки, а також залишок грошових коштів по цих рахунках.

13.02.2018 року начальником Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві О.Й. Коблошем були направлені вимоги за номером 3344/1 до ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «ОТП БАНК» щодо надання інформації про наявність та стан рахунків, руху коштів та операцій по рахункам за період з 05.05.2015 року по дату отримання запиту, а також залишок грошових коштів на цих рахунках.

Відмовляючи у задоволенні скарги боржника ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець, здійснивши запити до банківських установ, діяв правомірно, в межах, визначених п. 3, 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначив, що надання боржником необхідної інформації виконавцю (декларації, пояснень тощо) не позбавляє права виконавця на здійснення запитів до банківських установ з метою отримання інформації про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника для з'ясування доходів божника, які враховуються для сплати аліментів, оскільки відповідно до матеріалів виконавчого провадження аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання дитини стягуються в частці від всіх доходів боржника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними і обґрунтованими.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку ( доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку ( доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку ( доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток ( дохід ) в Україні чи за кордоном.

Пунктом 1 «Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей,батьків, інших осіб», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 146 від 26 лютого 1993 року (з наступними змінами) визначено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об'єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства, інших видів заробітку.

Відповідно до п. 3, 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, а також отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Таким чином, враховуючи, що банківські рахунки призначені для зарахування, обліку та видачі грошових коштів, у тому числі і для зарахування доходів, які відповідно до законодавства повинні враховуватися при визначені суми заробітку (доходу) для розрахунку аліментів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відповідність вимогам Закону України «Про виконавче провадження» дій державного виконавця про здійснення запитів до банківських установ, оскільки відповідно до матеріалів виконавчого провадження, аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягуються в частці від всіх доходів боржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції фактично визначив доходом ОСОБА_2, який має бути врахований для сплати аліментів у частці від всіх доходів боржника, грошові кошти, які знаходились на його карткових рахунках і використовувались для проведення розрахунково-касових операцій, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі висновки в оскаржуваній ухвалі суду відсутні. Зазначені посилання скаржника є передчасними, оскільки в даному випадку предметом оскарження не є визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів та видів і розміру доходів, з яких розрахована заборгованість.

З тих самих підстав колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що визначення доходом сум грошових коштів, які зберігалися на його рахунках, призведе до необґрунтованого подвоювання його доходів, з яких мають утримуватись аліменти, оскільки саме задекларовані ним доходи і збереглися на поточних рахунках, відкритих на його ім'я.

Пунктами 5.5.,5.8 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 254 від 18 червня 2003 року ( була чинною на час виникнення спірних правовідносин, до 07.07.2018 року), було передбачено, що інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої ( попередньої ) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, в якому відкрито рахунок, код валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції ( відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку.

З урахуванням викладених обов'язкових реквізитів, що мають міститися у інформації про стан рахунків, руху коштів та операцій на рахунках боржника, та змісту відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2015, 2016 роки та три квартали 2017 року, а також податкових декларацій про майновий стан та доходи, копії яких були подані ОСОБА_2 державному виконавцю, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про можливість врахування у подвійному розмірі доходів, з яких мають утримуватись аліменти.

Посилання представника скаржника на те, що інформація про отримання фізичною особою доходи міститься в поданих фізичною особою річних деклараціях та може бути витребувана із органів ДФС, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язує виконавця обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки державний виконавець, здійснивши запити до банківських установ, діяв правомірно, в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана представником ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 січня 2018 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Чобіток А.О.

ШебуєваВ.А.