ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/365/19 Справа № 213/3036/17 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Товариство з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 27 липня 2018 року, ухваленого суддею Нестеренком О.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 31 липня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов'язання внести запис до трудової книжки та зобов'язання нарахувати та виплати заробітну плату.

Позивач просила встановити факт її перебування у трудових відносинах із ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» (колишня назва ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС») на посаді прибиральника виробничих приміщень у період з 01 серпня 2017 року по 31 жовтня 2017 року; зобов'язати відповідача внести запис до трудової книжки позивача про прийняття її на роботу на посаду прибиральника виробничих приміщень з 01 серпня 2017 року; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, нарахувати та сплатити відповідно до законодавства податковий дохід фізичних осіб та суми єдиного страхового внеску за встановлений період роботи.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 01 грудня 2012 року вона працювала в ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС», про що в її трудовій книжці було зроблено запис.

31 липня 2017 року її, як і інших працівників цього товариства було звільнено за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України.

При цьому зазначила, що з наказом №587 від 31.07.2017 її письмово не ознайомлювали, підпис свій вона не ставила, а керівництвом було пояснено, що звільнення - це лише формальність, просто змінюється назва підприємства, яке буде обслуговувати виробничі приміщення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», і її, як і інших звільнених працівників оформлять на роботу на нове підприємство пізніше - в серпні 2017 року. Вона повірила керівництву ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС», оскільки подібна ситуація вже була в 2008 році, коли вона працювала в ТОВ «ДР РЬОДЖЕР КОНТРАКТ КЛІНІНГ», тому продовжувала виходити на роботу, виконувати той же обсяг робіт, як і до звільнення. Починаючи з 01 серпня 2017 року по теперішній час їй сплачується заробітна плата, але чи здійснюються з неї необхідні відрахування, їй не відомо.

Посилаючись на положення ст.ст.21,24,38 КЗпП України, вказує на те, що після закінчення попередження про звільнення вона не залишила роботи і не вимагала розірвання трудового договору, тому вважається такою, що працює.

Оскільки запис в її трудовій книжці про роботу в ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» за період з 01.08.2017 по 31.10.2017 відсутній, просить встановити факт її перебування в трудових відносинах з підприємством відповідача за вказаний період, а також просить зобов'язати відповідача внести до її трудової книжки відповідний запис, нарахувати та виплатити заробітну плату, виходячи з показника заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді, без урахування фактично виплаченої заробітної плати, нарахувати та сплатити відповідно до законодавства податковий дохід фізичних осіб та суми єдиного страхового внеску за встановлений період роботи.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 27 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов'язання внести запис до трудової книжки та зобов'язання нарахувати та виплатити заробітну плату відмовлено повністю. Судові витрати компенсовані за рахунок держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року та ухвалення нового рішення по справі, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що в судове засідання 27.07.2018 року вона принесла оригінал журналу прийому та здачі змін ТОВ «Голметресурс», який прошитий та скріплений печаткою і підписами посадових осіб відповідача (інженером по ОП та ПБ ОСОБА_2 та керівником об'єкту ТОВ «Голметресурс» ОСОБА_3), який підтверджує факт її трудових відносин з відповідачем в період з 01.08.2017 по 31.10.2017, однак суд у рішенні не послався на цей доказ, а натомість вказав, що надана нею копія цього журналу не засвідчена підписами посадових осіб та печаткою відповідача, тому не є належним доказом.

Окрім того, зазначає, що з копії пропуску наявному у справі чітко видно, що цей пропуск видався їй як працівнику відповідача та був продовжений до 30.09.2017, що вказує на її трудові відносини із відповідачем. При цьому звертає увагу на те, що пропуск продовжувався вже після її офіційного звільнення, тобто після 31.07.2017. Зазначає і про те, що суд не звернув уваги на те, що за її письмовими зверненнями до Державної служби України з питань праці проводилися перевірки відповідача, що підтверджено відповідями на її ім'я наданими суду. Стверджує, що перевірки проводилися 13.09.2017 та 06.10.2017 після її звільнення, тому вважає, що, якщо б вона не працювала у відповідача їй би надіслали відповіді іншого характеру, а не те, що на підприємстві мають місце порушення про, що складено відповідні акти від 13 вересня та 06 жовтня 2017 року. Вказує на те, що акти цих перевірок могли підтвердити той факт, що перевірки проводилися з приводу її неофіційного працевлаштування у відповідача. При цьому зазначає, що суд витребував акти перевірок, але не отримав їх. Також вказує на те, що у відповіді на позов відповідач не надав жодного доказу тому, коли вона отримала трудову книжку та була ознайомлена з наказом про звільнення. Позивач вважає, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилася за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому правильність висновків суду першої інстанції поза межами апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряються.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши позивача ОСОБА_1, яка наполягала на задоволенні вимог апеляційної скарги у повному обсязі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 01 грудня 2012 року прийнята на роботу в ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС» прибиральником виробничих приміщень на підставі наказу №2751 від 01.12.2012, та 31 липня 2017 року - звільнена за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України, на підставі наказу №587 від 31.07.2017 /а.с.81/.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог виходив з того, що наданими позивачем та витребуваними судом за її клопотанням доказами не доведено, що позивач протягом серпня-жовтня 2017 року працювала прибиральницею виробничих приміщень(бань) на підприємстві відповідача, з таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку, провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України.

Статтею 21 КЗпП України визначено поняття трудового договору, яким є угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом та фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначеною угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язана виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від «Про практику розгляду судами трудових спорів» укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

З трудової книжки серії НОМЕР_2, виданої на ім'я ОСОБА_1, видно, що остання 01 грудня 2012 року прийнята на роботу в ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС» прибиральником виробничих приміщень на підставі наказу №2751 від 01.12.2012, та 31 липня 2017 року - звільнена за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України, на підставі наказу №587 від 31.07.2017 /а.с.81/.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 пояснила, що заяви про прийняття на роботу ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» не подавала.

Дослідженням витягу з Журналу прийому та здачі змін ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС», як зазначено на його титульному аркуші, суд встановив, що цей журнал не містить чітких відомостей про те, що він є офіційним журналом саме ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» (колишня назва ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС»), оскільки не засвідчений підписом посадової особи цього підприємства, не містить відповідної печатки, до того ж дати підпису ОСОБА_1 в журналі закінчуються 27.10.2017, що суперечить змісту позовної заяви, в якій позивач вказує про те, з 01 серпня 2017 року по теперішній час вона продовжує працювати у відповідача, їй сплачується заробітна плата /а.с.43-47/.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за період з 3 кварталу по 4 квартал 2017 року видно, що ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» за 2-3 квартали 2017 року від суми заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі 6930,57 грн. нараховано та перераховано податку в сумі 1247,50 грн. При цьому в даній інформації зазначена дата звільнення позивача - 31.07.2017 /а.с.82/.

З витягу про рух коштів на рахунку в ПАТ «Альфа-Банк» за період з 01.08.2017 по 31.10.2017 /а.с.83-84/, вбачається, що на карту надходили кошти як заробітна плата за липень 2017 - 18.08.2017, але від АрселорМіттал. Інші показники надходжень у цьому витягу зазначені як поповнення карткового рахунку готівковими коштами через ПТКС банка на ПК фізичних осіб, тобто з наданого позивачем витягу неможливо впевнитися в перерахуванні коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 саме відповідачем.

З листів начальника Управління з питань праці ГУ Держпраці у Дніпропетровській області від 28.09.2017 за № 7616-14/04, та від 06.10.2017 за № 7828-14/04 вбачається, що за період з 01.08.2017 по 31.10.2017 управлінням було дійсно проведено три інспекційні відвідування ТОВ «АСКОМ СЕРВІС», та актами від 18.08.2017, 13.09.2017 та 06.10.2017 було зафіксовано порушення вимог КЗпП, складено протокол у відношенні директора за ст.41 КУпАП, внесено припис керівнику щодо усунення виявлених порушень, винесено постанову про накладення фінансової санкції, але в інформації зазначено, що виявлені порушення стосуються взагалі всіх робітників підприємства. Порушення законодавства про працю стосовно ОСОБА_1 актами перевірок не відокремлено, прізвище її не вказано, документів з інформацією нарахування та виплати їй заробітної плати до матеріалів перевірки не залучено /а.с. 154/, а отже дана інформація не є підтвердженням трудових відносин ОСОБА_1 з відповідачем у спірний період.

Інформацією, наданою на ухвалу суду ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», відділом перепусток департаменту з безпеки цього підприємства на ім'я ОСОБА_1 встановлено, що 26.01.2017 за заявкою від ТОВ «Голметресурс» була видана перепустка під №01448, терміном дії до 30.09.2017. В цьому ж листі зазначено, що особи, які не є працівниками ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», мають право проходу та перебування на території підприємства у денний робочий час на підставі наданих їм ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» тимчасових довгострокових перепусток (терміном дії впродовж терміну укладеного з підрядною організацією договору впродовж календарного року), перебування на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» працівників підрядних організацій безпосередньо підприємством не фіксується /а.с.130/.

Таким чином видача (наявність) перепустки, виданої 26.01.2017 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг на ім'я ОСОБА_1, не є свідченням про факт її роботи у відповідача саме в період з 01.08.2017 по 31.10.2017, оскільки перепустка видається на термін дії укладеного з підрядною організацією договору, а, отже перепустка не може слугувати доказом роботи позивача у спірний період.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Колегія суддів повністю погоджується із висновком суду першої інстанції, що наданими позивачем та витребуваними судом за її клопотанням доказами не доведено факт її праці прибиральницею виробничих приміщень(бань) на підприємстві відповідача протягом серпня-жовтня 2017 року.

Зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції та матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а наведені у ній доводи не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, а тому не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення суду першої інстанції.

Приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального закону.

Відповідно ж до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 27 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 15 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: