У х в а л а

23 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 342/258/19

провадження № 61-15363ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Городенківського районного суду від 03 травня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 22 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПАТ «Страхова компанія «Уніка») про стягнення страхового відшкодування. Мотивуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2017 року з вини ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої загинув син заявників - ОСОБА_4 . На час скоєння ДТП відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Уніка». Оскільки ПАТ «Страхова компанія «Уніка» відмовилося від виплати страхового відшкодування на утримання заявників, а відшкодування моральної шкоди виплатив із відрахуванням прибуткового податку та військового збору, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Уніка» на їх користь суму у розмірі 116 780 грн, із яких: страхове відшкодування у розмірі 115 200 грн, безпідставно утриманий податок та військовий збір у розмірі 1 580 грн.

Рішенням Городенківського районного суду від 03 травня 2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суму у розмірі 1 580 грн - безпідставно утриманий податок на дохід та військовий збір. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 липня 2019 року апеляційні скарги ПАТ «Страхова компанія «Уніка» та представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - залишено без задоволення, а рішення Городенківського районного суду від 03 травня 2019 року залишено без змін.

У серпні 2019 року ПАТ «Страхова компанія «Уніка» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921 грн.

Ціна позову у цій справі становить 1 580 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом

а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме: стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

За змістом підпункту а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Проте, заявником не наведені доводи щодо застосування підпункту а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а тому не дають підстав для висновку про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: «суспільний інтерес», «значення для формування єдиної правозастосовчої практики», «малозначні справи», тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Суди попередніх інстанцій дали оцінку доводам сторін. Отже, у Верховного Суду відсутні підстави для відкриття касаційного провадження. Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарги не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ПАТ «Страхова компанія «Уніка» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення страхового відшкодування за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Городенківського районного суду від 03 травня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 22 липня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян