Справа № 523/9236/19
Провадження №2/523/3638/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому, посилаючись на п.2 ч.1 ст.164 СК України просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, з дитиною не підтримує стосунки та не цікавиться його життям. Вихованням дитини займається вона самостійно. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений через веб-сайт суду, в зв`язку з відсутністю зареєстрованого місця його проживання. Судом вчинялись дії щодо повідомлення відповідача за останнім відомим місцем його проживання, втім, згідно поштового повідомлення, адресат за такою адресою відсутній.

Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради направив до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд, заслухавши позивача, опитавши дитину, дослідивши письмові доказі по справі, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи, зокрема з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом ДРАЦС у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, убачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками у свідоцтві записані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , шлюб між якими був розірваний рішення суду від 24 лютого 2014р.

ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю, ОСОБА_1 та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні.

На підставі рішення суду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 з 28 січня 2014р. були стягнуті аліменти в розмірі 900,00грн. Згідно відомостей державної виконавчої служби, ОСОБА_2 , станом на 01 червня 2019р. має заборгованість по аліментам в розмірі 57716,12грн. Як стверджує позивач, ОСОБА_2 жодного разу не сплачував аліменти, після ухвалення судом рішення суду.

В представленій характеристиці з місця навчання ОСОБА_3 , який навчається в Одеській загальноосвітньої школі №44, значиться, що вихованням хлопчика займається його мати.

Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 , зазначив, що батько з ним не спілкується, його не відвідує, не приділяє жодної уваги. Останній раз він з ним спілкувався два роки потому.

Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на підставі висновку № 01-05-3/430вх. від 15 жовтня 2019р. вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він тривалий час з сином не спілкується, участі у його вихованні та утриманні не приймає, його життям, розвитком та станом здоров`я не цікавиться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97, визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В контексті зазначеної норми суду слід встановити, чи здійснюється таке втручання «згідно із законом», чи відповідає таке законним цілям, переліченим у п.2 ст.8, і чи вважатимуся таке втручання «необхідним у демократичному суспільстві».

Європейський Суд з прав людини у рішенні, у справі «Гнахоре проти Франції», заява №40031/98,п.59 зазначив, що інтерес дитини вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю.

Виходячи зі змісту норм національного законодавства, статей 164,165 СК України, втручання у приватне життя з боку держави здійснено згідно із законом.

Встановлені в судовому засіданні факти, зібрані по справі докази та їх оцінка в сукупності дає підстави стверджувати, що втручання у приватне життя родини ОСОБА_5 є достатнім та, з урахуванням встановлених судом обставин, є доречним та може вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

Суд вважає, що з боку позивача доведено той факт, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчанням, не вчиняє дії щодо підготовки дитини до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Тобто, ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виховання свого сина.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. При обставинах встановлених судом, позбавлення відповідача батьківських прав, в першу чергу буде відповідати інтересам дитини.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовій сбір в розмірі 768,40 гривень.

Керуючись ст. ст.12,13,76,259, 263-265,268,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40грн.

Відповідно до ч.5 ст.164 СК України, копію рішення суду, після набрання законної сили, надіслати до Суворовського районного у м. Одесі відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 04 грудня 2019р.

Суддя