Ухвала

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 754/15278/17

провадження № 61-9151ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року, постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії, та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року у даній справі відмовлено на підставі пункту 5 частини другої, частинами п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 вдруге звернулася до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року, у якій просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судових рішень заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Ураховуючи, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року вже були предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1 , за результатами якого постановлено ухвалу від 10 червня 2019 року про відмову у відкритті касаційного провадження, тому відсутні правові підстави для розгляду поданої заявником у листопаді 2019 року касаційної скарги.

У зв`язку з цим у відкритті провадження в частині оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» заявник звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі. Також зазначено, що заявник перебуває у скрутному матеріальному становищі та є одинокою матір`ю двох дітей.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є одинокою матір`ю двох дітей та перебуває у скрутному майновому становищі, Верховний Суд, керуючись положеннями частин першої та третьої статті 136 ЦПК України, вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дійшов висновку про наявність підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі.

Разом із тим, касаційна скарга в частині оскарження постанови Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 392 ЦПК України, в касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно даних, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень у цивільній справі № 754/15278/17, інформація щодо прийняття Київським апеляційним судом постанови від 13 листопада 2019 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня.

Вказану постанову ОСОБА_1 до касаційної скарги не додає. Разом із тим, в матеріалах касаційної скарги наявна копія ухвали Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року.

Отже, скаржнику необхідно або уточнити, яке саме судові рішення вона оскаржує, або надати до Верховного Суду копію постанови Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року з посиланням на Єдиний державний реєстр судових рішень.

Також відповідно до частини другої статті 392 ЦПК України скаржнику необхідно чітко зазначити, в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права із посиланнями на норми законодавства.

Відповідно до Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ЦПК України, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Усупереч вимогам наведених Законів у касаційній скарзі вказано, що подається до Касаційного цивільного суду України.

Отже, ОСОБА_1 потрібно подати уточнену редакцію касаційної скарги з урахуванням вимог процесуального закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Верховний Суд також звертає увагу ОСОБА_1 на те, що відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Статтею 8 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» визначено, що усі особи, які перебувають під юрисдикцією України, мають право на безоплатну первинну правову допомогу згідно з Конституцією України та цим Законом.

Отже, заявник може скористатися правничою допомогою, зокрема, для роз`яснення встановлених судом недоліків поданої ним касаційної скарги про перегляд судових рішень, звернувшись до місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги.

Керуючись статтями 136, 185, 392, 394 ЦПК України, пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії, та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року у справі залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров