Справа № 484/4201/18
Провадження № 2/484/154/19
Рішення

іменем України

(заочне)

23.01.2019 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Максютенко О.А.

при секретарі судового засідання - Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на проживання,

встановив:

28.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання його таким, що втратив право на проживання.

Позовні вимоги мотивувала тим, що їй на підставі договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 05 липня 2003 року посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

У вказаному житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 та їх донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 2008 року відповідач пішов із сім'ї, почав проживати окремо, і 06.01.2011 р. їх шлюб було розірвано, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Те, що відповідач не проживає за вказаною адресою з травня 2008 року підтверджується довідкою голови квартального комітету № 32 від 12.09.2018 р. Співвласником житлового будинку по АДРЕСА_1 він не являється.

У зв'язку з тим, що відповідач є колишнім членом сім'ї та не проживає у житловому будинку, який належить позивачці, вже більше одного року, то у неї є усі підстави звернутися до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право на проживання у вказаному житловому будинку.

В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином, у відповідності до ст. 130 ЦПК України. Заперечень на позов не надав.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 05.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. є ОСОБА_4

Провулок Землячки в місті Первомайську Миколаївської області перейменовано на провулок Щасливий на підставі рішення Первомайської міської ради Миколаївської області від 28.04.2016 року № 1.

Інша частина житлового будинку по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 07.09.2018 року державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Мороз Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № № 1-561, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.09.2018 року № 136926928.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 23.03.2007 року Первомайським ЗАГСом, розірвано 06.01.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 1.

Згідно довідок від 12.09.2018 року та від 25.09.2018 року, наданих квартальним комітетом №32 м. Первомайська Миколаївської області, ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації з травня 2008 року, власних його речей у житловому будинку не має.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Разом з цим згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначені норми матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст. 107 ЖК України та роз'яснень викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

Судом встановлено, що відповідач з травня 2008 року не проживає в спірному житловому будинку, тобто понад рік, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим будинком, передбачених ст. 71 ЖК України немає, його особистих речей в житловому приміщенні немає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового будинку як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 тому є підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -

вирішив :

позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП - н/в) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: