Справа № 361/4270/19 Головуючий в суді І інстанції Радзівіл А.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Гановської А.М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг», третя особа: ОСОБА_2 про оскарження дій державного реєстратора та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом та одночасно подав заяву, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони АТ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії з цією кватирою, обґрунтовуючи заяву тим, що 07 серпня 2007 року між ним та АТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 06-10/259, відповідно до умов якого банк надав йому 55 000 дол. США, та з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань між сторонами було укладено також іпотечний договір 04/1-529, за яким він передав банку в іпотеку зазначену квартиру.

Вказує, що у травні 2019 року йому стало відомо про те, що банком та КП «Агенція адміністративних послуг» було проведено низку реєстраційних дій та зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» право власності на спірну квартиру.

Однак, вважає що здійснення цих реєстраційних дій відбулося з порушенням вимог закону, при цьому, на його думку, невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання можливого рішення суду, тому він змушений звернутися до суду із цією заявою.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2019 року заяву задоволено частково та накладено арешт на вказану квартиру.

Не погоджуючись із цією ухвалою, представник АТ «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зокрема посилається на те, що позивачкою не було надано належних і допустимих доказів щодо наявності ризиків відчуження ним цього майна, крім того доводи заявника щодо підстав для вжиття заходів забезпечення позову ґрунтуються на припущеннях, тому, на його думку, місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для накладення арешту на спірне майно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, з метою недопущення утруднення виконання можливого рішення суду, необхідно накласти арешт на спірне нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та АТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 06-10/259, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 55 000 дол. США, та в якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань року між сторонами і ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали в іпотеку банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2018 року в справі № 361/1354/18 у задоволенні позову АТ «Укрсоцбанк» про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості було відмовлено.

Із Інформації державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 20 березня 2019 року державним реєстратором КП "Агенція адміністративних послуг" Верестуновим О.І. прийнято рішення про реєстрацію права власності на вказану квартиру за АТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору від 07 серпня 2007 року (а.с.18)

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову заявник посилається зокрема на те, що не погоджується зі здійсненням реєстраційних дій з боку відповідачів по відношенню до спірної квартири, оскільки будь-якої кредитної заборгованості перед банком у нього немає, і він звернувся до суду із позовом про визнання вищевказаних дій державного реєстратора незаконними та скасування реєстраційних дій та обтяжень, а невжиття таких заходів, на його думку, може ускладнити виконання можливого рішення суду, оскільки АТ «Укрсоцбанк» же в будь-який час та у будь-який спосіб вчинити продаж спірної квартири на користь інших осіб, які, в свою чергу, можуть здійснити перепродаж спірної квартири ще на інших осіб, що може призвести до порушення його майнових прав.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто накладення арешту на майно, як спосіб забезпечення позовних вимог, може бути застосовано судом не тільки у випадку існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а й за наявності реальної ймовірності такого відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, оскільки позивачем подано позов про визнання неправомірними дій державного реєстратора про реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на спірну квартиру та їх скасування, що потягне за собою відповідні юридичні наслідки для сторін, крім того банк має реальну можливість відчужити цю квартиру на користь інших осіб, і обставини, що зумовили застосування цих заходів, не змінилися, тому місцевий суд постановив законну і обґрунтовану ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову.

Посилання апелянта на те, що заявником не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а його доводи ґрунтуються виключно на припущеннях, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, крім того заходи забезпечення позову є тимчасовими і призначені для належного захисту усіх учасників у конкретній справі, тому не спростовують обґрунтованості вжитих заходів забезпечення позову і не можуть бути належною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки судом не було вжито заходів зустрічного забезпечення, колегія суддів також відхиляє, оскільки це не спростовує обґрунтованості висновків суду першої інстанції про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, крім того АТ «Укрсоцбанк» не позбавлений можливості заявити клопотання про вжиття таких заходів у суді першої інстанції за наявності відповідних підстав.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: