Провадження № 2/638/4221/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Аркатова К.В., розглянувши самовідвід головуючого у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

19.08.2019 року в провадження судді Аркатової К.В. надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди.

Згідно звіту про автоматичний розподіл справ між суддями від 19.08.2019 року по справі №638/12736/19 кількість суддів, що розподіляється та вибір доповідача - 1, а саме Аркатова К.В., інші судді виключені з авторозподілу, зокрема двоє суддів виключено з авторозподілу, оскільки вони чергують як слідчі судді.

Дослідивши матеріали позовної заяви, та з метою недопущення існування обставин, передбачених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя вважає за необхідне заявити самовідвід.

Пунктом 2.3.1 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», встановлено, що розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Згідно п.4 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи. Статтею 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Частиною 11 статті 40 передбачено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Частиною 2 р.3 п.6, ч.29,30 р.8 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» АСДС та інші підсистеми мають в тому числі забезпечувати об`єктивний та неупереджений розподіл судових справ за допомогою модуля автоматизованого розподілу в судах загальної юрисдикції між суддями з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження судових справ; у разі визначення модулем автоматизованого розподілу факту неможливості його здійснення створюється протокол щодо неможливості автоматизованого розподілу судових справ між суддями відповідного суду. Здійснення розподілу судових справ без урахування правил, зазначених у цьому Положенні не допускається. Відмова судді, колегії суддів, палати, об`єднаної палати, Вищої Палати Верховного Суду від отримання розподіленої в установленому порядку судової справи не допускається.

Зі змісту ст. ст. 21, 22, 23 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку визначених процесуальним законом. Місцевий суд складається із суддів місцевого суду. Із числа суддів місцевого суду обираються слідчі судді та судді, які розглядають кримінальні провадження стосовно неповнолітніх і вони не звільняються від виконання обов`язків суддів першої інстанції.

Тобто, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає обов`язкову спеціалізацію суддів із здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх (ч. 3 ст. 18) та слідчих суддів ( ч. 5 ст. 23 даного Закону).

Відповідно до вимог пункту 1 розділу VII «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» збори суддів відповідного суду визначають спеціалізації кожного судді такого суду відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого ДСА України. Для кожного судді може бути визначена більш ніж одна спеціалізація. Визначення спеціалізації суддів у суді, в тому числі слідчих суддів, має забезпечити виключення випадків неможливості проведення автоматизованого розподілу справи через відсутність суддів відповідної спеціалізації.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суддя під час здійснення судочинства зобов`язаний бути неупередженим та незалежним, керуватися під час прийняття рішення лише вимогами Закону та фактами, які ним встановлені.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ).

В рішенні по справі Фельдман проти України Європейський суд з прав людини визнав порушенням ст.6 Конвенції щодо незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Згідно з п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Практика Європейського суду свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справі Пєрсак проти Бельгії від 01.10.1982 р.). Об`єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів.

Другий критерій це критерій суб`єктивної безсторонності, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом, існує презумпція особистої безсторонності суддів доти, доки не доведено інше.

Неупереджений суддя складає свою думку у справі на підставі об`єктивних фактів, а не особистих почуттів та схильностей, тобто неупереджено, об`єктивно, справедливо.

Об`єктивність судді має розглядатися у двох аспектах як внутрішній стан судді, його свобода від будь-яких схильностей, упередженостей, а також як дії судді сприймаються стороннім спостерігачем.

Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді , схвалених резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Враховуючи наведене та з метою попередження виникнення обставин, що викликатимуть сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, можливості скасування рішення з підстав незаконності складу суду, суд вважає за необхідне задовольнити самовідвід судді Аркатової К.В. та направити справу до канцелярії суду для повторного автоматизованого перерозподілу справ між суддями для її розгляду в іншому складі суду, відповідно до ст.ст. 14, 36 ЦПК України

Керуючись ст.ст. 14, 36 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Самовідвід судді Аркатової К.В. задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справ відповідно до ст.14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя