Справа № 629/5224/16-ц
Номер провадження 2/629/19/19
25.11.2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді - Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання - Котяй А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лозова цивільну справу №629/5224/16-ц за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський агропромтехсервіс» про розірвання договорів оренди земельної ділянки, -
28.12.2016 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду.
28.04.2017 року до суду надійшов уточнений позов, в якому позивач уточнив період неналежної обробки ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» земельних ділянок, а саме вказав період з 2009 року по теперішній час.
30.08.2017 року ухвалою призначено комісійну судову експертизу, провадження по справі зупинено.
28.12.2017 року справу, відповідно до Розпорядження №05-03/52 від 28.12.2017 року, перерозподілено в провадження судді Каращука Т.О.
20.02.2019 року провадження по справі поновлено, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк сторонам для надання заяв по суті.
05.03.2018 року подано представником відповідача ОСОБА_2 заяву про заперечення проти розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
13.03.2018 року подано представником позивача ОСОБА_3 клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
13.03.2018 року ухвалою заяву представника відповідача та клопотання представника позивача задоволено, здійснено перехід до розгляду в порядку загального позовного провадження.
15.03.2018 року представником ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» подано відзив на позов, в якому зазначено позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Позивачем не надано належних доказів того, що відповідач не належним чином виконує умови договору, погано обробляє землю, що призводить до істотного погіршення родючості ґрунту. Твердження, що ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» засівають землі тільки соняшником і пшеницею, що виснажує землі і призводить до погіршення стану, не знаходять свого підтвердження, так як позивачем не надано доказів звернення орендодавця до відповідача чи інших установ щодо неналежної обробки чи нецільового використання земель, також не надано жодного акту обстеження земель, які б свідчили про відсутність сівообороту, не внесення відповідної кількості добрив, не надано доказів зниження врожайності за період договірних відносин з 2007 року по теперішній час. Положення щодо необхідності розроблення і затвердження проектів землеустрою почали діяти вже після укладення сторонами договору оренди. Враховуючи вказане, представник відповідача просить відмовити у позові.
29.05.2018 року представником ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, в якій вказано, що позивач не пов`язує свої позовні вимоги з наявністю або відсутністю проектів землеустрою. Також представник зазначила, що з експертизи, проведеної в межах даної справи вбачається, що агрохімічний стан та стан родючості ґрунту на земельних ділянках, які належать позивачу, знаходиться на низькому рівні із ознаками деградації (виснаження) за вмістом гумусу, фосфору та калію в ґрунті. Враховуючи дані агрохімічних показників за 2009 рік, відбулося погіршення агрохімічного стану родючості ґрунту з 2009 року по теперішній час через незбалансоване господарське використання земель. Ці землі в ґрунті є істотним погіршенням родючості ґрунту, оскільки перевищують встановлені нормативи допустимих змін. Також, представник вказала, що звітність, яка за штампом управління статистики здана нібито 01.06.2012, була затверджена Наказом Держстату України лише 17.07.2012 року №301, що і зазначено на бланку. Тобто звітність здана на формі, яка на той час ще не існувала. Щодо наданих відповідачем копій результатів аналізів представник позивача зазначила, що проби були відібрані самостійно працівниками ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс», а тому дані результати братися до уваги не можуть. Адвокат Остапуля Н.П. також зазначила, що судові витрати пов`язані з розглядом справи станом на момент подання відповіді на відзив становлять 22 890, 7 грн.
30.05.2018 року представником відповідача подано попередній розрахунок суми судових витрат, де вказав, що відповідач очікує понести 35 000 грн.
13.02.2019 року від представників відповідача надійшла заява про відвід судді Каращука Т.О., у зв`язку з цим провадження по справі зупинено. У задоволенні вказаної заяви ухвалою судді Мицик С.А. від 15.02.2019 року було відмовлено.
28.02.2019 року провадження по справі було відновлено.
18.11.2019 року представниками ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» надано клопотання про визнання доказів неналежними, а саме було вказано на те, що фотознімки, надані позивачем не є належним доказом, з причини того, що на них відсутня геолокація місць, де вони відзняті, природний ландшафт на знімках суттєво відрізняється, не зазначено, що за культури зображені на знімках, ким та коли вони були висаджені, відсутні будь-які інші ідентифікатори місцевості, а також представниками вказано, що фотознімки є електронним доказом, а тому повинні містити електронний підпис та інформацію щодо того, копія це чи оригінал, та у разу надання копій повинно бути зазначено місцезнаходження оригіналу.
Також 18.11.2019 року представниками ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» подано до суду заперечення на висновок експерта, в яких зазначено, що висновок експерта є неповним, необґрунтованим та містить ряд процесуальних порушень, порушення методик дослідження, а саме: експертом ОСОБА_6 . було самостійно обрано лабораторію, яка здійснюватиме дослідження, не з`ясовував методику визначення агрохімічних показників ґрунту 2009 року, також експерт спілкувався зі стороною по справі(позивачем) вже після отримання ухвали суду інститутом Соколовського , як повідомив сам експерт в судовому засіданні 16.09.2019 року, договір про оплату послуг спеціаліста, який брав участь у проведенні експертизи відбувався безпосередньо зі стороною позивача по справі, що ставить під сумнів неупередженість експерта ОСОБА_6 Також експертом самостійно визначено показники для дослідження ігноруючи вимоги ухвали від 30.08.2017 року, ОСОБА_6 зазначив, що фосфор та калій є летючими сполуками і їх вміст ґрунті залежить від часу внесення добрив та часу відібрання ґрунтів (пори року), при цьому всупереч власним поясненням, при здійсненні дослідження не з`ясовував в яку пору року здійснювався відбір ґрунтів за показниками 2009 року та коли вносились добрива, однак під час дослідження зробив припущення про порушення науково- обґрунтованих агрохімічних норм внесення фосфорних і калійних добрив. Експертом зазначено, що нормативи і чинники, які впливають на поглинання фосфору культурами, ним не вивчалися, даний аспект був проігнорований. У висновку експерта зазначено, що на земельній ділянці 0176 відбулося зменшення вмісту гумусу з 4,9 на 4,65, при цьому зроблено припущення, що ймовірною причиною цього є необґрунтоване збільшення просапних культур (соняшника, кукурудзи) при цьому під час надання пояснень експерт повідомив, що фактично ним не вивчалось питання дотримання господарством сівозмін, отже такі висновки не базуються на дослідженнях і не можуть бути обґрунтованими, якісними, повними та правдивими. До висновку не додано самі результати лабораторних досліджень відібраних проб ґрунтів, що унеможливлює перевірку їх дослідження та отриманих результатів. ОСОБА_6 під час надання пояснень зазначив, експерт ОСОБА_7 займалась виключно організаційними питаннями, що також свідчить про неналежність та необґрунтованість висновку, так як він зроблений фактично одним, а підписаний двома експертами. Всупереч поясненням ОСОБА_6 , експерт ОСОБА_7 пояснила, що також здійснювала дослідження та аналіз питань, при цьому не змогла повідомити, якими нормами ДСТУ керувалася при здійсненні досліджень. ОСОБА_7 повідомила в судовому засіданні, що нею не досліджувалися питання сівозмін, внесення мінеральних добрив в ґрунти, якою методикою та в який час здійснювались відмови ґрунтів в 2009 році. Експерт ОСОБА_7 зазначила, що висновок є ймовірним, тобто не містить достовірної інформації, зроблений на підставі припущень експерта, що ставить висновок під сумнів та свідчить про його неправдивість. Також в висновку міститься ряд незрозумілих даних, а саме на аркуші (Таблиця 4), зазначено, що відбулося різке падіння рухомого фосфору на земельній ділянці з номером 0221, хоча предметом експертного дослідження мали бути земельні ділянки з номерами 0175, 0176. Висновки зазначені в експертизі спростовуються висновком про якість ґрунтів та дотримання сівозмін ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» від 20.12.2018 року за вих.№1-04/1123, виготовленим ННЦ «Інститут Соколовського», звітом про науково-дослідницьку роботу «Про проведення агрохімічного обстеження земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Лозівського району, висновком про результати лабораторного обстеження показників якості ґрунтів та порівняльного аналізу матеріалів агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення на території Миколаївської сільської ради Лозівського району Харківської області. Зважаючи на викладене, представники ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» вказували на недостовірність, неналежність та необґрунтованість висновку експертів ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Позивач в судових дебатах підтримав представника ОСОБА_3 .
У судових дебатах представники ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» Яковлєва Л.І., Панченко А.В . вказували на те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення стану родючості ґрунту та неналежного оброблення земельних ділянок, а свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 є друзями та знайомими позивача, що свідчить про необ`єктивність їх показів. Покази свідків щодо не дотримання відповідачем сівозміни, засівання начебто тільки соняшником та пшеницею, що є порушенням засівання полів та шкодить родючості, не були обґрунтовані ними та свідки так і не пояснили, чому прийшли до наступних висновків, вони надавали пояснення, ґрунтуючись на фотознімках, які на момент їх допиту не були долучені до матеріалів справи. Представники вказали, що фотознімки надані представником позивача судом не можуть бути взяті до уваги, так як на них відсутня геолокація
місць, де вони відзняті, природний ландшафт на знімках суттєво відрізняється, не вказано, що за культури зображені на знімках, ким та коли висаджені, відсутні будь-які інші ідентифікатори місцевості, а також позивачем не додержано порядку подання електронних доказів, тому дані фотознімки доказом бути не можуть. Висновок експертів, на думку представників є не обґрунтованим та таким, що базується на припущеннях. Інших доказів на підтвердження погіршення родючості земельних ділянок позивачем не надано, а висновок базується на порівнянні даних агрохімічного стану земельних ділянок, відібраних в 2009 році з відібраними в 2017 році, тоді як спірні договори укладалися в 2007 році, даних за 2007 рік позивачем не надано. Висновки зазначені в експертизі спростовуються висновком про якість ґрунтів та дотримання сівозмін ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» від 20.12.2018 року за вих.№1-04/1123, виготовленим ННЦ «Інститут Соколовського», звітом про науково-дослідницьку роботу «Про проведення агрохімічного обстеження земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Лозівського району, висновком про результати лабораторного обстеження показників якості грунтів та порівняльного аналізу матеріалів агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення на території Миколаївської сільської ради Лозівського району Харківської області. Представники відповідача вказували на те, що договір може бути розірвано у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а також з підстав невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24-25 ЗУ «Про охорону землі» та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, однак позивачем не була доведена жодна з підстав розірвання. Враховуючи викладене, представник просили відмовити у задоволенні позову через недоведеність.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Пунктом 2 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року передбачено, що відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У судовому засіданні від 11.10.2018 року під час допиту свідок ОСОБА_12 зазначив, що знає ОСОБА_1 , разом працювали та земельні ділянки знаходяться поруч. З 2009 року ділянку позивача обробляє «Лозівське ХПП». Сівооборот відсутній (сіється тільки пшениця і соняшник), родючості немає, це призводить до погіршення ґрунту. Орендарем земельної ділянки ОСОБА_1 є ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс», але техніка обробляє «Лозівського ХПП» з наліпками «Кернел». Як вказав свідок, до 2015 року він
працював в «Лозівському ХПП» та возив до ділянки ОСОБА_1 пшеницю. Також зазначив, що він не бачив чи вносилось добриво та, що він не є експертом в даних питаннях, щодо звернень позивача до підприємства про неналежну обробку землі нічого невідомо.
У судовому засіданні від 11.10.2018 року під час допиту свідок ОСОБА_10 вказав, що знає позивача ОСОБА_1 . Також зазначив, що сівооборот на земельній ділянці позивач не здійснювався, засівається лише пшениця та соняшник. Свідок вказав, що працював в «Лозівському ХПП» з 2008 по 2012 рік водієм. Пай свідка з паєм ОСОБА_1 знаходиться на одному полі, землю обробляє самостійно з 2013 року. Як повідомив ОСОБА_10 , до минулого року землю позивача обробляло «Лозівське ХПП», а на даний час ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс». Щодо поганої обробки землі ОСОБА_1 нічого не казав.
У судовому засіданні від 11.10.2018 року під час допиту свідок ОСОБА_11 зазначив, що знає позивача ОСОБА_1 , одна частина земельної ділянки позивача знаходиться з його земельною ділянкою на одному полі, землю обробляє самостійно. Як пояснив свідок, ОСОБА_1 уклав договір оренди з ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс». Роботи на земельній ділянці ОСОБА_1 до 2018 року проводила компанія «Лозівське ХПП», про що свідчить техніка з наліпками «Кернел». Земля позивача засівалася пшеницею та соняшником, інші культури не сіялися. Техніка, яка обробляє землі позивач є сучасною, про технологію обробки нічого невідомо, експертом не є.
У судовому засіданні від 04.06.2019 року під час допиту свідок ОСОБА_13 , головний агроном ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс», вказав, що позивач звернувся до з позовом до відповідача, вказуючи на нераціональне використання із зниженням родючості ґрунту, однак ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» робить все для підвищення родючості ґрунту, зберігаються сівозміни (сіється пшениця, цукровий буряк, горох, соняшник, кукурудза, квасоля), згідно яких вносяться добрива. ОСОБА_1 не звертався до орендаря з претензіями щодо використання земель. Згідно висновку Соколовського всі землі ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» є придатними до використання, сівозміна проводиться. Товариство не має сенсу знижувати родючість. Для визначення родючості ґрунту важливі наступні складові, а саме: вміст фосфору, гумусу, калію та Рh ґрунту. Без врахування Рh ґрунту не буде повноцінним дослідження ґрунту, тому від нього залежить, чи буде доступним для рослин фосфор та калій. При нейтральному Рh ґрунту, фосфор і калій недоступні. Вміст гумусу в ґрунті - це органічна частина ґрунту, яка в 2009 році становила - 4,9 %, а в 2017 році - 4,7 %. Високим вмістом гумусу є від 4,1 до 5,0 %, це є показником родючості землі.
У судовому засіданні від 16.09.2019 року під час допиту експерт ОСОБА_6 вказав, що у 2017 році надійшла ухвала про проведення експертизи. Після обговорення з експертом ОСОБА_7 питань, ознайомлення зі справою, було визначено методику проведення експертизи. Були відібрані проби ґрунту, здійснено їх аналіз та за результатами аналізу було складено звіт про результат дослідження. Після чого був підготовлений висновок і направлений до суду. Стан родючості - середній рівень деградації, агрохімічний стан родючості ґрунту визначено за наступними показниками: за гумусом і калієм - високий рівень, за фосфором -середній. У зв`язку з чим, визначальним є середній рівень, так як у разі, якщо один з показників є нижчим, то саме він є визначальним. Істотне погіршення ґрунту визначено Стандартами. Якщо вміст гумусу зменшено на 5%, а за вмістом фосфору і калію на 15%, то це є слабким рівнем деградації. Враховуючи викладене, експерт пояснив, що саме на цьому робився висновок про погіршення. Показник Рh ґрунту не брався до уваги, не досліджувався, так як він відсутній в Стандартах ДСТУ «Деградація ґрунтів». Показник Рh ґрунту є важливим лише тоді, коли він знаходиться на критичному рівні. Враховуючи те, що Рh ґрунту є слабокислим, то він не вплинув би на висновок. Коли саме було внесення добрив, не просто дослідити і питання щодо цього не ставилися. Найбільш ймовірною причиною зменшення родючості, фосфору і калію - є недостатнє внесення добрива. Як зазначив експерт, ними досліджувалися лише матеріали справи, їх було достатньо для вирішення питань, поставлених на експертизу. Немає нормативно-правових актів, які б обмежували сільськогосподарське використання землі через недостатність гумусу, калію, фосфору. Сівозміни не досліджувалися. Дотримання сівозмін є важливим для вирішення питання правильного використання землі.
У судовому засіданні від 29.10.2019 року під час допиту експерт ОСОБА_7 вказала, що вона приймала участь у проведенні експертизи разом з ОСОБА_6 , з яким вони обговорили результати та склали висновок. При проведенні експертизи враховувалися показники калію, фосфору та гумусу, тобто показники визначені Стандартами. Рh ґрунту не досліджувався, так як він не має значення, у зв`язку з тим, що він залежить від моменту внесення і кількості добрив, а тому в порівнянні 2009 та 2017 року його застосування некоректно. Показники 2009 року були досліджені іншими експертами. Фосфор та калій поглинається рослинами. Погіршення ґрунтів обґрунтовано викладеними в Стандартах показниками. Дослідження сівозмін та внесення добрива не проводилось. Як вказує експерт, скоріш за все погіршення викликане невнесенням добрива, однак висновок є ймовірним, він міг бути іншим. Причинами погіршення стану ґрунту, крім тої, що зазначена у висновку, могли бути: природні явища, корозія, зсув ґрунту, добрива та інше. Земельна ділянка може застосовуватися за своїм цільовим призначенням, консервації не підлягає.
Відповідно до п.п. 2.1., 2.3.1. ОСОБА_1 надав, а ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» прийняв в оренду вказані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком до 31.12.2031 року, що підтверджується Актами прийому-передачі земельної ділянки(а.с.10,17 Том 1). Пунктом 5 договорів оренди встановлено, що кожна із сторін за невиконання або неналежне виконання договору несе відповідальність, передбачену чинним Законодавством України.
Твердження позивача щодо відсутності сівозміни, про які також зазначають свідки, відповідач спростовує інформацією про посівні площі та сільськогосподарські культури, які вирощувалися протягом 2012-2016 років(а.с.74-92 Том 1). Позивачем на підтвердження тверджень надано фотознімки за 2017-2018 рік, на яких зображено природу, поля та лісосмуги, земляний покров під снігом, поля з насадженнями(а.с.214 Том 1) та допитані у судових засіданням свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які підтверджували відсутність сівозміни та погіршення ґрунту, однак жоден свідок не є експертом у даному питанні. Фотознімки судом не можуть бути взяті до уваги, так як на них відсутня геолокація місць, де вони відзняті, природний ландшафт на знімках суттєво відрізняється, не вказано, що за культури зображені на знімках, ким та коли висаджені, відсутні будь-які інші ідентифікатори місцевості, а тому дані фотознімки доказом бути не можуть.
Згідно висновку ННЦ «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського» про якість ґрунтів і дотримання сівозмін ТОВ «Лозівський агропромтехсервіс» від 20.12.2018 року №1-04/1123(а.с.160-204), ґрунтовий покрив господарства представлений переважно ґрунтами високої агрономічної якості - чорноземами звичайними легкоглинистими незмитими і слабозмитими, які характеризуються достатньо сприятливими агрохімічними властивостями. Показники фосфору, гумусу, калію та Рh ґрунту знаходяться або перевищують аналогічні параметри за результатами еколого-агрохімічної паспортизації 2009 року, що свідчить про тенденцію до розширеного відтворення родючості ґрунтів внаслідок раціонального використання земель і дотримання сівозмін. Підтримання на постійному рівні або покращення параметрів основних агрохімічних показників ґрунту, дотримання сівозмін зі значною часткою багаторічних трав свідчить про достатньо високий рівень культури землеробства у господарстві.
Вирішуючи питання про розірвання договорів оренди земельних ділянок, суд приходить до наступного висновку.
Частиною першою визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.
Разом з тим, частиною третьою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 412 ЦК України.
Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачені підстави припинення договору
оренди землі та його розірвання, зокрема за частиною 4 статті розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Укладаючи спірні договори оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договорів, в тому числі можливість одностороннього розірвання за рішенням суду у випадку невиконання іншою стороною умов, передбачених Договорами та чинним законодавством, про що свідчить пункт 4.3. Договорів.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Враховуючи, що Договорами передбачено розірвання за рішенням суду в односторонньому порядку, звернення позивача до суду є таким, що відповідає умовам Договорів та чинному законодавству.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.
При вирішенні питання щодо розірвання договору з підстави, передбаченої договором, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 927/877/17).
З аналізу змісту статті 651 ЦК України вбачається, що йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір
завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.
Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/3568/18, від 17.04.2019 у справі № 910/6381/18, від 14.08.2019 у справі №910/8819/18.
Крім того, оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
Наведена правова позиція викладена у постанові у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 910/6381/18, від 28.08.2019 у справі № 910/5381/18.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи вище викладене, вивчивши надані сторонами докази, вислухавши доводи сторін, зважаючи на зазначене експертами у судовому засіданні, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.270 ЦПК України, суд може вирішити питання щодо судових витрат при винесенні додаткового рішення. Зважаючи на викладене в заяві представників відповідача щодо надання доказів понесених стороною відповідача судових витрат протягом 5 днів з дня винесення рішення, судом питання щодо судових витрат буде вирішено під час винесення додаткового судового рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.412, 627-629, 638, 651 ЦК України, ст.ст. 12,13,133,137,141,259,263-265,268 ЦПК України, Законом України «Про оренду землі», суд,-
У задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський агропромтехсервіс» про розірвання договорів оренди земельної ділянки - відмовити в повному обсязі.
Питання про судові витрати буде вирішено протягом 10 днів із дня надходження заяви з відповідними доказами на підтвердження сум судових витрат до закінчення строку на виконання рішення.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги

всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення було виготовлено 02.12.2019 року.

Інформація про сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лозівський агропромтехсервіс», , р/р в Ход АППБ «Аваль», м.Харків, МФО 350589, юридична адреса: Харківська область, Лозівський район, с.Новоіванівка, вул. Тиха, 1а, поштова адреса: Харківська область, м.Лозова, вул.Суворова, 22.

Суддя Т.О.Каращук