ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

18 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Красвітної Т.П. ознайомившись з цивільною справою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2017 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів.

На зазначену вище ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 07 листопада 2019 року через місцевий суд, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції районного суду (а.с. 103 т.2).

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, судом другої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 вперше подавала апеляційну скаргу на зазначену вище ухвалу суду першої інстанції 28 травня 2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції районного суду (а.с. 62 т.2).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2017 року, оскільки апелянтом у визначений судом строк не було подано заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження (ч.4 ст.357 ЦПК України).

07 листопада 2019 року ОСОБА_1 вдруге подано апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 12 січня 2017 року щодо оскарження якої відмовлено у відкритті апеляційного провадження зазначеною вище ухвалою апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

З урахуванням викладеного, наявні підстави для відмови ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2017 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Суддя Т.П.Красвітна