Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М. , за участю секретаря судового засідання Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона є власницею будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку також зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_3 - відповідач по справі, який за вказаною вище адресою з 2010 року не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку. Просила визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечувала проти їх задоволення.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

З Договору дарування від 15.02.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 548 та в Маріупольському бюро технічної інвентаризації за № 17016, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є власницею будинку АДРЕСА_1 , а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов`язані з володінням та користуванням цим майном.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 вбачається, що 31.03.1995 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському ВДРАЦСРС Маріупольського МУЮ, актовий запис № 187.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 17.07.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , з 25.02.2006 року.

З довідки № 1351 голови КСН «сел. Мирний» вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак мешкає в АДРЕСА_2 з 2010 року.

З акту голови КСН МКР «232-й квартал» № 23 від 23.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак з 2010 року по теперішній час за вказаною адресою не мешкає, мешкає в АДРЕСА_2 .

Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які на час розгляду справи не є членом його сім`ї.

Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

За змістом ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який визнав позов, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки відповідач не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 2010 року, але на теперішній час він залишається зареєстрованим за цією адресою, що унеможливлює розпорядження майном та спонукає позивача на зайві витрати, пов`язані з утриманням майна.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 141, 206, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст. 72 ЖК Української РСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 , який мешкає в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко