ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Харків

Справа № 617/1348/17

Провадження № 22-ц/818/2319/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Представник позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Відповідачі: ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру в Харківській області

Треті особи: Симинівська сільська рада Вовчанського району Харківської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу представника ОСОБА_18, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 14 лютого 2019 року, ухвалене суддею Глоба М.М.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Головного управління Держгеокадастру в Харківській області про скасування наказу, скасування державної реєстрації та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру № 10594-СГ від 05 листопада 2016 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність», скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 1,6343 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що рішенням Червоноармійської Першої сільської ради Вовчанського району Харківської області (далі - Рада) ХІІ сесією V скликання від 12 квітня 2007 року їй передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в АДРЕСА_1 . Рішенням Ради було безоплатно передано членам громади у приватну власність земельну ділянку, площею близько 2 га для ведення особистого селянського господарства. 15 серпня 2016 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 отримав зазначену земельну ділянку, розміром у 2 га на території Ради, яку було надано 15 членам громади та який також звернувся із заявою до Держгеокадастру щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Зазначає, що 11 березня 2016 року ГУ Держгеокадастру видало наказ № 1615-СГ від 11 березня 2016 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_4 на вищезазначену земельну ділянку та присвоєно номер НОМЕР_1 , наказом від 05 листопада 2016 рок № 10594-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність» та передано ОСОБА_4 вищезазначену земельну ділянку, площею 1,6343 га у власність.

Тобто стверджує, що таким чином, ОСОБА_4 було передано у власність всю земельну ділянку, яка вже була виділена та належить 15 членам громади. 10 березня 2016 року голова Ради повідомив про неможливість погодження дозволу ОСОБА_4 на розроблення документації із землеустрою, оскільки вказана земельна ділянка розташована серед населеного пункту с. Радянське і рішенням Ради була надана в користування членам громади. Надано лист щодо внесення змін в топографічні карти місцевості для внесення даної земельної ділянки в межі населеного пункту. Натомість Держгеокадастр проігнорувало вказаний лист голови Ради.

У запереченнях на позов, ОСОБА_4 просив залишити його без задоволення, оскільки спірна земельна ділянка не належала до земель комунальної власності територіальної громади, а на час відведення була державною власністю, тому приймаючи наказ ГУ Держгеокадаству діяло в межах своїх повноважень.

Проти доводів позовної заяви заперечувало і ГУ Держгеокадастру та просило відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що правовий статус спірної земельної ділянки - землі запасу державної форми власності, для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 14 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що враховуючи викладене, з урахуванням доказів, наявних в матеріалах справи та досліджених під час судового розгляду, суд вважає, що земельна ділянка площею 1,6343 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташована за межами населених пунктів на території Ради набута у власність ОСОБА_4 із земель державної власності на підставі Наказу ГУ Держгеокадастру № 10594-СГ від 05 жовтня 2016 року правомірно. Наказ Держгеокадастру виданий в межах наданих повноважень на підставі діючого законодавства України щодо розпоряджень землями державної власності та передачі їх у власність громадян в межах норм безоплатної приватизації. Позивачем ОСОБА_1 та її представниками не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів порушення її прав, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_18, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, посилається на ті ж обставини, що і у позовній заяві та крім того зазначає, що суд помилково взяв до уваги фотокопію протоколу встановлення меж сільських населених пунктів на підтвердження доводів розташування спірної земельної ділянки поза їх межами, оскільки оригіналу протоколу надано не було, а копія не є належним доказом, тоді як інших доказів надано не було.

Вважає, що судом не надано належної оцінки доказам, зокрема, запиту до Червоноарміської першої сільської ради Вовчанського району Харківської області щодо неможливості видачі земельної ділянки у зв`язку із її належністю іншим особам, а також проігноровано факт передачі земельних ділянок, що співпадають із спірною трьом особам у власність та рішення щодо виділення земельних ділянок особам ще у 1999 році.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, оскільки вважає скаргу безпідставною. В обґрунтування посилається на ті ж обставини, що і у відзиві на позов.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що за заявою ОСОБА_4 від 01 березня 2016 року Держгеокадастр видано Наказ № 1615-СГ від 11 березня 2016 року про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Червоноармійської Першої сільської ради на території Вовчанського району Харківської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 83,84).

Наказом Держгеокадастру № 10594-СГ від 05 жовтня 2016 року, проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки затверджено, ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку, площею 1,6343 га, (кадастровий номер НОМЕР_2 ) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Червоноармійської Першої сільської ради на території Вовчанського району Харківської області (т. 1 а.с. 95-96).

Відповідно до відомостей Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 08 жовтня 2016 року, земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 1,6343 га, розташована за адресою: Харківська область, Вовчанський район, Червоноармійської Першої сільської ради, зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 97).

Рішенням Червоноармійської Першої сільради Вовчанського р-ну Харківської області ХІІ сесією V скликання від 12 квітня 2007 року позивачу передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с . АДРЕСА_1 .

Рішеннями Червоноармійської Першої сільради Вовчанського р-ну Харківської області передано третім особам ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 земельні ділянки і надано дозвіл на виділення та відведення земельних ділянок у користування в с . Радянське по вул. Перемоги (т. 1 а.с. 11, т. 2 а.с. 43,45,47,49,51,53,54,55,57,59).

З даних листа Червоноармійської Першої сільради Вовчанського р-ну Харківської області від 10 березня 2016 року № 91 наданого Держгеокадастру вбачається, що Рада не погоджувала надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку, оскільки дана земельна ділянка розташована серед населеного пункту с. Радянське Вовчанського району Харківської області та на теперішній час Рада виготовляє генеральний план населеного пункту для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території (т. 1 а.с. 10).

З даних фотокопій схеми розташування, викопіювання з кадастрової карти Державного земельного кадастру, довідки із звітності з кількісного обліку земель та розподіл їх на власника земель станом на 01 січня 2016 року, висновком погодження про погодження проекту землеустрою від 15 квітня 2016 року, земельна ділянка площею 1,6343 га, кадастровий номер НОМЕР_1 розташована за межами населених пунктів на території Ради, до виділення відповідачу була землями запасу державної власності, для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 87,88,90,91,92,93).

Згідно копії проекту, виготовленого Українським науково-дослідницьким та проектно-вишукувальним інститутом із землеустрою «Укрндиземпроект» у 1992 році спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту (т. 2 а.с. 140-141).

Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом в) ч. 3 та ч. 4 ст. 116 ЗК України передбачена безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян, яка провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Частина 6 вказаної статті закріплює, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частина 7 ст. 118 ЗК України встановлює, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно із ч. ч.1,4 ст. 122 ЗК України до повноваження сільський, селищних, міських рад щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відносяться землі комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до пункту 1Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадстр реалізує повноваження на території Харківської області.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог частин 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог, оскільки суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права, не надав належну правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що є правові підстави для скасування рішення суду та часткового задоволення апеляційної скарги.

Матеріали справи не містять безспірних доказів, що земельна ділянка, яка належить позивачу, на час її відведення відповідачу належала до земель державної власності і знаходилась за межами населенного пункту.

Судова колегія критично ставиться до наданого відповідачами проекту, виготовленого Українським науково-дослідницьким та проектно-вишукувальним інститутом із землеустрою «Укрндиземпроект» за 1992 рік, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту (т. 2 а.с. 140-141), оскільки це лише проект і це питання досі не вирішено.

За данними Червоноармійської Першої сільради Вовчанського р-ну Харківської області від 10 березня 2016 року № 91 вбачається, що спірна земельна ділянка розташована серед населеного пункту с. Радянське Вовчанського району Харківської області та на теперішній час Рада виготовляє генеральний план населеного пункту для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території (т. 1 а.с. 10).

Згідно п.12 Розділу X Перехідних положень Земельного Кодексу в редакції станом на 13 .01.2007 року на час виділення земельної ділянки позивачу до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідачем Сторонами не надано суду доказів

Матеріали справи містять ряд документів з яких вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , отже земельна ділянка має адресу в межах населенного пункту, тому судова колегія вважає, що сільрада мала право розпорядження зазначеною земельною ділянкою.

Так, згідно рішення Червоноармійської Першої сільради Вовчанського р-ну Харківської області від 12 квітня 2007 року ОСОБА_1 було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства , розташовану в АДРЕСА_1 (а.с.11 том 1).

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню лише стосовно земельної ділянки площею 0,15 га, а не всієї земельної ділянки площею 1,6343 га, яка була виділена відповідачу.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання права власності позивача на спірну земельну ділянку, оскільки їй селищною радою було надано дозвіл на виготовлення документації з встановленням зовнішніх меж земельної ділянки і зобов"язано виготовити Держакт на право приватної власності на землю згідно затвердженої документації (а.с.11 том 1).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи суд першої інстанції не виконав всі вимоги цивільного судочинства, не з`ясував усіх обставин, що мають значення для справи, постановив рішення з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин ухвалене судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_18, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 14 лютого 2019 року - скасувати і ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Наказ Головного управління Держгеокадастру № 10594-СГ від 05 листопада 2016 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність» в частині передачі ОСОБА_4 земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,15 га за адресою АДРЕСА_1 та державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на цю земельну ділянку- скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 16 серпня 2019 року