Справа № 645/3630/18
Провадження № 2/645/237/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 січня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирі №27 в будинку 256-А, по Салтівському шос., у м.Харкові.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у 1984 році позивач була прийнята в члени житлового кооперативу «Сфера-9» (нині Обєднання житлових кооперативів «Сфера»). В цей же час я внесла перший пайовий внесок за квартиру № 27 по Салтівському шосе, 256-А в м.Харкові Повністю пайові внески мною були виплачені у 1991 році. З цього часу позивач є власником вказаної квартири. Свідоцтво про право власності на квартиру не отримувала тому, що в цьому не було необхідності. На даний час у спірній квартирі зареєстровані: позивач, її донька ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 - онук. Відповідач є онуком позивача, наприкінці 2011 року він почав зустрічатися з дівчиною, на початку 2012 року відповідач залишив житлове приміщення у спірній квартирі та пішов проживати на квартиру, яку вони знімали, і до спірної квартири проживати не повертався. Особистих речей відповідача у спірній квартирі не має, житловим приміщенням за місцем реєстрації він не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. У 2013 році відповідач зареєстрував шлюб і проживає у своєї дружини. Реєстрація відповідача у спірній квартирі змушує позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача та позбавляє мене права оформити субсидію.

У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надав суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на підставі Ордеру №09081 від 21.06.1984 року було надано в постійне користування ізольовану квартиру за адресою: м.Харків, Салтівське шос.АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки виданої Обєднанням житлових кооперативів «Сфера» вбачається , що позивачем вартість кооперативної квартири сплачена у 1991 році.

Як вбачається з довідки про склад сімї виданої Обєднанням житлових кооперативів «Сфера» № 230 від 01.06.2018р., що у спірній квартирі зареєстровані позивач, ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3

Факт не проживання відповідача ОСОБА_3 за місцем реєстрації підтверджується висновком Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 19.06.2018р., з якого вбачається, що згідно довідки «Армор» «Факт» відповідач із заявами до поліції не звертався та оригіналом Акта про не проживання відповідача за місцем реєстрації, посвідченим виконавчим директором Обєднання житлових кооперативів «Сфера», висновком Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 19.06.2018р.

Таким чином встановлено у ході розгляду справи відповідач більше пяти років в спірній квартирі не проживає.

Судом не було встановлено поважність причин не використання відповідачем права на проживання за місцем реєстрації.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Згідно п.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здісненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Відповідачем не надано суду даних на підтвердження поважності причин не використання права користування житловим приміщенням в спірній квартирі, а також даних про звернення відповідача із заявою про подовження строку зберігання за ним жилого приміщення.

Згідно ст.. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів своїх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди )

Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316, 317, 319, 321, 322, 386 ЦК України, ст.ст. 10,11, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 280 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: м. Харків, Салтівське шос. 256-А, кв.27) таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі №27, розташованій в буд.256-А по Салтівському шос. в м. Харкові.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб - адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: м. Харків, Салтівське шос.АДРЕСА_2;

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: м. Харків, Салтівське шос.АДРЕСА_2;

Третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради, адреса: м.Харків, м-н Конституції 7, пов.6.

Повне судове рішення складено 24 січня 2019 року.

Суддя С.О. Іващенко