У Х В А Л А

22 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 554/1474/19

провадження № 61-19802ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві (далі - ГУ ДКС України в м. Києві), просив стягнути інфляційні втрати та три проценти річних у розмірі 183 326,30 грн. В обґрунтування позову зазначив, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2010 року стягнуто з Державної судової адміністрації України на його користь 162 768,71 грн недоплаченої заробітної плати, вказане рішення суду відповідачем не виконано, тому він звернувся до суду із позовом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнено з ГУ ДКС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати та три проценти річних у розмірі 183 326, 30 грн. Рішення суду вмотивоване тим, що відповідач не виконав постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2010 року та не виплатив позивачу недоплачену заробітну плату, а тому до спірних правовідносин застосував статтю 625 ЦК України, як наслідок невиконання грошового зобов`язання.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року апеляційну скаргу ГУ ДКС України в м. Києві задоволено. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові з тих підстав, що згідно з постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2010 року позов пред`явлено до Державної судової адміністрації України, відповідач ГУ ДКС України в м. Києві не має перед позивачем грошового зобов`язання, а тому не має відповідати за порушення грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦПК України.

31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 183 326,30 грн інфляційних втрат та трьох процентів річних. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено, позивач на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року прийнята у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про стягнення інфляційних втрат та трьох процентіврічних відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник