Справа № 199/1725/19
УХВАЛА

іменем України

«03» грудня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Перетятько А.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 та представника позивача адвоката Білого І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в обґрунтування якої зазначено, що вона не була сповіщена судом першої інстанції про розгляд заяви про забезпечення позову на майно, яке належить їй на праві власності, не отримувала жодного повідомлення про прийняття оскаржуваної ухвали, тоді як саме вона є єдиним власником майна, на яке накладено заборону відчуження.

ОСОБА_2 зазначається, що, із тексту ухвали вбачається, що ОСОБА_3 здійснила реєстрацію спірного будинку, оформивши право власності на свою матір - ОСОБА_2 , втім, на переконання ОСОБА_2 дане твердження є необґрунтованим, зазначена будівля ніколи не належала ані ОСОБА_3 (доньці ОСОБА_2 ), ані ОСОБА_1 (її колишньому чоловікові). Таким чином, на переконання заявника, ОСОБА_3 не мала жодного права вчиняти будь-які реєстраційні дії з означеною вище нерухомістю. Реєстрацію права власності на означене домоволодіння оформлювала ОСОБА_2 , як єдиний власник даної споруди.

Вказано, що домоволодіння, яке знаходиться за адресом АДРЕСА_1 , загальною площею 246,8 кв.м., на яке зараз накладено заборону на відчуження, був побудований за її кошти, та на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер: ДП 19 було зареєстроване на її ім`я, а майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належало її доньці ОСОБА_3 , у 2008 році мало зовсім інші ознаки, а саме: це було домоволодіння яке, складалось з літ.А-1-житловий будинок, саман, житловою площею 28,6 кв.м., загальною площею 40,1 кв.м. сарай-Б, саман, сарай/тимч/-Д дер., погріб з шійкою-Е шл. Бет, К-навіс,4-5,І-споруда, Ж-убиральня, дер.И- сарай/тимч/дер. Дане домоволодіння було знищено на підставі Акту зносу, що було відображено в Державному у реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, на переконання ОСОБА_2 , спільно придбане майно повністю відрізняється від майна, яке збудовано за її кошти та належить їй.

ОСОБА_2 також зазначається, що твердження ОСОБА_1 про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:679:0076, на якій знаходиться домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю, не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки, зокрема, КЦС ВС навів положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, відповідно до яких земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, та в силу ст. 57 СК України вона є особистою приватною власністю і не підлягає поділу між подружжя.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №797302 земельна ділянка :01:679:0076 належала ОСОБА_3 на підставі рішення Дніпровської міської ради 25.02.2009 №93/43, тобто була приватизована нею, і таким чином, спірна земельна ділянка не може бути майном сумісно нажитим майном.

В результаті накладеної заборони ОСОБА_2 позбавлена права розпорядження своєю власністю, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а тому у клопотанні й заявлено відповідну вимогу про скасування заходів забезпечення позову.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти скасування заходів забезпечення позову.

Представник позивача та позивач поставили під сумнів підпис ОСОБА_2 у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову, наголошували на тому, що гр. ОСОБА_2 тривалий час мешкає в Автономній Республіці Крим, та не перетинала тимчасовий пункт пропуску.

Інші учасники справи не скористалися правом брати участь у судовому засіданні.

Інформація щодо справи весь час розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: an.dp.court.gov.ua.

Розглянув клопотання, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, як встановлено судом розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя продовжуватиметься після усунення підстав, які викликали його зупинення (ухвалою суду від 28.11.2019 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , де треті особи державний реєстратор виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Прохоренко Людмила Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Ганна Леонідівна, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання договору дарування недійсним, визнання незаконними та скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно), у зв`язку з чим підстави для скасування заходів забезпечення позову на даний час відсутні.

Вживаючи заходи забезпечення позову 18.09.2019 р., суд погодився із слушністю доводів позивача ОСОБА_1 (цивільна справа за його позовом про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя) щодо того, що між сторонами за поданим позовом дійсно виник спір відносно нерухомого майна, яке є предметом позову, а також із тим, що є реальна можливість відчуження спірного нерухомого майна до розгляду цивільної справи по суті, що за умови невжиття заходів забезпечення позову може бути утруднено в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалено на користь позивача, тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Що стосується посилань ОСОБА_2 у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову на те, що вказане нерухоме майном не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, то зазначені посилання не спростовують висновків суду, наведених вище, та не встановлюють підстав для скасування заходів забезпечення позову, визначених ст. 158 ЦПК України.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову (ч. 6 ст. 158 ЦПК України).

Керуючись ч. 2 ст. 158, ч. 9 ст. 158, п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування заборони на відчуження майна - заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Спаї

03.12.2019