ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 641/5391/17

провадження № 22-ц/818/4864/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2019 року в складі судді Курганникової О.А.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання транспортного засобу об`єктом спільної сумісної власності.

Позов мотивовано тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах с сином відповідачки ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу. Мають спільних дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 23 грудня 2014 року вони разом з чоловіком за власні кошти придбали транспортний засіб Hyundai H1D, 2005 ріку випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , орієнтовною ціною 50 000 грн для особистого користування. Право власності на вказаний автомобіль за пропозицією ОСОБА_5 було зареєстровано за його матір`ю - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. Оскільки, вказане рухоме майно було набуто в результаті спільної праці та за спільні кошти, позивачка просила визнати транспортний засіб Hyundai H1D, 2005 ріку випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3

12 лютого 2018 року ОСОБА_8 - представник ОСОБА_3 подала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову.

Відзив мотивовано тим, що спірний транспортний засіб було придбане за спільні кошти її та чоловіка - ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_5 був інвалідом 3 групи, отримував пенсію, постійно працювати не міг, а позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим вони з чоловіком надавали сину та його дітям необхідну матеріальну допомогу. Крім того, спірний транспортний засіб знаходився за місцем її проживання.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог.

27 серпня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірний автомобіль було придбано за спільні кошти ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується показами свідків. Зазначає, що транспортний засіб було придбано для здійснення відряджень, які організовував свідок ОСОБА_10 , як представник фірми підрядника. ОСОБА_5 був водієм, а ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вирішували організаційні питання. Вважає, що придбаний 23 грудня 2014 року на ім`я ОСОБА_3 транспортний засіб Hyundai HID, 2005 року випуску, набутий в результаті спільної праці ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , за їх спільні грошові кошти як членів сім`ї, отже є спільною сумісною власністю.

Відповідачка рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористалась.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини перша статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу с сином відповідачки ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 .

23 грудня 2014 року укладено договір купівлі-продажу № 896/822968, відповідно до умов якого ОСОБА_3 (покупець) замовила, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вента-ком» забовязався перевірити наявність та підготувати документи, які є пвідставою для укладення договору купівлі-продажу, видати довідку - рахунок на купівлю для послідуючої реєстрації транспортного засобу. Покупець приймає зданий - ОСОБА_11 для продажу на умовах комерційної торгівлі -: вантажопасажирський-В. Hyundai H1D, бувш. держ. № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 вид. 29 грудня 2009 р. ВРЕР № 2 ГУМВСУ Харків, рік випуску - 2005, кузов № НОМЕР_3 , двигун НОМЕР_4, колір - сірий.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , яка діяла у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у володінні і користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, залишено без задоволення.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилалась на те, що за час фактичних шлюбних відносин вони з чоловіком придбала майно, а саме - автомобіль Hyundai H1D, 2005 ріку випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вважає, що дане рухоме майно є спільною власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , оскільки набуте в результаті спільної праці та за спільні кошти.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною третьої статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів того, що автомобіль Hyundai H1D, 2005 ріку випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , є спільною власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмовлення в задоволенні позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони працювали разом, не свідчать, що спірний автомобіль було придбано на спільні кошти ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу з сином відповідачки не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності.

Покази свідків не є підставою для визнання спірного транспортного засобу спільною власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова