УХВАЛА

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 523/2862/16-ц

провадження № 61-11586св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Войтенко Валентина Вікторовича, начальник Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Коваленко В. О.

заінтересована особа- публічне акціонерне товариство «Марфін Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2016 року у складі судді Малиновського О. М. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2017 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Войтенка В. В. (далі -державний виконавець) та начальника відділу Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Коваленко В. О. (далі - начальник відділу), за участю заінтересованої особи - публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк»).

В обґрунтування скарги зазначали, що їм як боржникам за виконавчим провадженням щодо стягнення з них солідарно заборгованості на користь ПАТ «Марфін Банк» стало відомо, що належне їм на праві власності нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , передано на реалізацію з прилюдних торгів з висновком про оцінку, з якою вони не погодилися. Вони у встановлений законом строк не отримували відомостей про проведення оцінки арештованого майна, а після ознайомлення13 січня 2016 року з виконавчим провадженням та безпосередньо з висновком про оцінку майна у десятиденний строк, а саме 22 січня 2016 року внесли заперечення на звіт про оцінку майна. Проте державний виконавець проігнорував цю заяву, рецензію звіту про оцінку майна не призначив та передав арештоване майно на реалізацію з прилюдних торгів, яке 22 січня

2016 року продане через систему СЕТАМ.

Вважаючи дії державного виконавця незаконними, заявники просили: визнати його бездіяльність з приводу нерозгляду поданих ними заперечень від 22 січня 2016 року на звіт про оцінку майна неправомірними, зобов`язавши державного виконавця призначити рецензування звіту про оцінку майна від 15 грудня

2015 року; визнати неправомірними дії з приводу підготовки проекту заявки від 20 січня 2016 року № 1060 та документів на реалізацію 1/2 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , належних на праві власності ОСОБА_2 , та їх направлення начальнику відділу; визнати неправомірними дії начальника відділу з приводу підписання заявки від 20 січня 2016 року № 1060 на реалізацію 1/2 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 та їх направлення до організації для проведення торгів; визнати неправомірними дії державного виконавця з приводу підготовки проекту заявки від 20 січня 2016 року № 1061 та документів на реалізацію 1/2 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , належних на праві власності ОСОБА_1 , та їх направлення начальнику відділу; визнати неправомірними дії начальника відділу з приводу підписання заявки від 20 січня 2016 року № 1061 на реалізацію 1/2 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 та їх направлення до організації для проведення торгів.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що у визначений частиною третьою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) десятиденний строк заперечень щодо результатів оцінки арештованого майна від ОСОБА_1 або її представника не надходило.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та вважав, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у березні 2017 року, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права, просить судові рішення скасувати, а подану ним скаргу на дії посадових осіб державної виконавчої служби задовольнити.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що суди дійшли помилкового висновку, що отриманий 05 січня 2016 року його представником лист є належним повідомленням про проведення оцінки майна; у державного виконавця станом на 22 січня 2016 року були підстави для призначення рецензування звіту про оцінку майна, оскільки передбачений Законом України «Про виконавче провадження» десятиденний строк слід було відраховувати з

13 січня 2016 року, з того часу, коли представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження; державний виконавець порушив порядок передання майна на реалізацію.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 523/2862/16-ц із Суворовського районного суду м. Одеси.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 14 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження. У разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , в якому заявник просив прийняти його відмову від касаційної скарги на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2017 року у справі

№ 523/2862/16-ц.

Однак зі змісту вказаного клопотання не зрозуміло, чи відомі ОСОБА_2 наслідки задоволення клопотання про відмову від касаційної скарги, передбачені частиною п`ятою статті 398 ЦПК України, а також суд позбавлений можливості встановити належність підпису заявника у вказаній заяві.

Листами Верховного Суду від 12 грудня 2018 року та від 08 липня 2019 року ОСОБА_2 було запропоновано подати до Верховного Суду нотаріально посвідчену заяву (клопотання) про відмову від касаційної скарги, в якій, крім іншого, зазначити про обізнаність щодо наслідків відмови від касаційної скарги, передбачених частиною п`ятою статті 398 ЦПК України.

Однак відповідь на вказані листи на адресу Верховного Суду не надходила, у зв`язку з чим клопотання про відмову від касаційної скарги задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відмову від касаційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС. Ю. Бурлаков
Судді:А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун