Номер справи 623/1485/18
Номер провадження 2/623/51/2019
РІШЕННЯ

іменем України

16 січня 2019 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Ноль С.В.

судового розпорядника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу № 623/1485/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3; третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,-

в с т а н о в и т и:

Позивач, ОСОБА_2 звернулась до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом, в якому просить суд: стягнути аліменти на її користь з ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є пенсіонером, отримує пенсію в сумі 1924,53 грн., якої їй не вистачає на оплату комунальних послуг та придбання ліків, інших доходів вона не має. Відповідач, ОСОБА_3 працює та має достатньою високу заробітну плату. Стан здоров'я позивачки поганий, тому їй необхідно постійно купувати ліки, витрачаючи значну частку пенсії. Вона потребує стороннього догляду. Постійне зростання вартості продуктів харчування та вартості комунальних послуг призводить до того, що вона не може забезпечити себе самим необхідним і потребує матеріальної допомоги від своєї дитини, яка добровільно надавати їй допомогу не бажає.

Позивачка в письмових поясненнях наданих суду вказує на те, що її матеріальне та сімейне становище дає право на отримання аліментів від сина так як вона є непрацездатною особою, досягла встановленого законом пенсійного віку, отримує невисоку пенсію, яка є єдиним джерелом її доходу, потребує матеріальної допомоги та догляду. Вона мешкає в квартирі в якій тривалий час не було ремонту, земельних ділянок ( паїв) у власності не має. Так їй на праві власності належить ще й квартира у м. Чугуєві, але це житло не приносить їй доходжу, оскільки в ньому проживає відповідач. Замість того, щоб надавати їй матеріальну допомогу, відповідач фактично поклав на неї обов'язок по сплаті аліментів на утримання його неповнолітньої доньки Аліни, ІНФОРМАЦІЯ_1, які було йому присуджено згідно рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05.11.2014 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.09.2018 року до участі у справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучена ОСОБА_4.

Третя особа, ОСОБА_4 в наданих до суду письмових поясненнях пояснила, що в провадженні Чугуївського міського суду Харківської області знаходиться цивільна справа за її позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивачка не потребує офіційних стягнень на своє утримання від сина, оскільки є пенсіонером МВД, має в особистій власності квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. 10.05.2018 року відповідач подарував своїй матері квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Ця інформація спростовує посилання позивачки на те, що її єдиний син з нею не спілкується, не допомагає і не надає матеріальної допомоги. Отже в даному позові відсутня така підстава для позовної вимоги про надання аліментів на утримання матері в судовому порядку, як відсутність добровільного опікування сином своєї матері.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне), виданого Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 30 травня 2018 року, серія І-ВЛ № 529272 ( а.с.4).

Позивачка є пенсіонером та отримує пенсію за віком у сумі 1924,53 гривень на місяць, що підтверджується копією довідки № 997 від 24.05.2018 року, виданою Ізюмським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області ( а.с.14).

Із копії договору дарування від 10 травня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 526 ОСОБА_3 (відповідач по справі) подарував а ОСОБА_2 ( позивачка по справі) прийняла у власність квартиру АДРЕСА_3. Квартира складається з двох житлових кімнат, житловою площею 26,2 кв.м., загальна площа- 38,5 кв.м. ( а.с.99-100).

Відповідач працює в філії « Теплоелектроцентраль» ДВ Нафтогазовидобувна компанія та його заробітна плата з 15.12.2016 року по квітень 2018 року включно складає 90069,62 грн., що підтверджується довідкою № 05-01/690 від 22.05.2018 року ( а.с.12).

Згідно копії рішення Ізюмського міськрайонного суду від 05.11.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання його неповнолітньої доньки Аліни, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23 липня 2014 і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с.55).

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Згідно ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ч.1 ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Як роз'яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Тобто, виходячи із зазначених норм, обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин.

З огляду на вищевикладене вбачається, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. А необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Таким чином, сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання. Стан непрацездатності повинен супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання позивача на те, що в добровільному порядку її син не надає їй матеріальної допомоги та не спілкується з нею спростовується фактом дарування відповідачем ОСОБА_3 10 травня 2018 року позивачеві ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_4. ( а.с.99-100).

Позивач ОСОБА_2, що є власником вказаного майна, може на власний розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися зазначеною квартирою, в тому числі отримувати від неї дохід.

В той же час, позивачем суду не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, в підтвердження необхідності в отриманні сторонньої допомоги з боку позивача. Факт непрацездатності останньої та отримання нею пенсійних виплат, у незначній на її думку сумі, не є підставою для стягнення аліментів на утримання.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положення ст.51 Конституції України закріплюють обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Турбота може виражатися у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.

Відповідно до положень ч.1 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Вирішуючи даний спір, суд звертає увагу, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. За таких обставин суд першої інстанції при ухваленні рішення повинен зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність з прожитковим мінімумом.

Відповідно до довідки, виданої Ізюмським об'єднаним управлінням ПФУ Харківської області 24.05.2018 року розмір пенсії ОСОБА_2 станом на травень 2018 рік становить 1924,53 гривень, а прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність на день подачі позову становить 1373 грн., тобто позивачка отримує дохід більший ніж встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані сторонами як на підтвердження своїх доводів, так і заперечень, взявши до уваги вік та майновий стан сторін, наявність та кількість утриманців, ступінь потреби позивачки у матеріальній допомозі, суд приходить до висновку, що за таких обставин позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову він, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України відноситься за рахунок Держави.

Керуючись ст. 12,13,76,77,82,141,258,263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок Держави.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Т.Д. Бєссонова