Справа № 484/3652/18 Головуючий суду першої інстанції Мельничук О.В.
Провадження № 22-ц/812/1817/19 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Прокопчук Л.М., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Ремський Євген Вікторович, на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Мельничука О.В., в залі судового засідання в м. Первомайськ, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з пізніше уточненим позовом до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її рідного брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вербова Балка Первомайського району Миколаївської області, посилаючись на те, що після смерті брата ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складається з квартири та земельної ділянки (паю), розташованих в с. Вербова Балка Первомайського району Миколаївської області. В нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом 6-ти місячний строк вона з поважних причин не звернулася, оскільки на день смерті брата ОСОБА_6 , тобто у період з 03 квітня 2012 року і до встановленого законом 6-ти місячного строку вона не проживала в Україні, а тому і не знала про смерть спадкодавця, оскільки перебувала на заробітках в селищі Межевому Саткинського району Челябінської області, куди була змушена поїхати, щоб заробити кошти на догляд за братом та залишила свою доньку ОСОБА_7 здійснювати за останнім догляд. Остання поховала брата, проте їй про його смерть не повідомила.

Крім неї спадкоємцем за законом є брат ОСОБА_5 - відповідач по даній справі, який не претендує на спадщину.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2019 року ОСОБА_4 визначено додатковий строк в два місяці для подання заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини за законом після смерті її брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вербова Балка Первомайського району Миколаївської області.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що як встановлено судом ОСОБА_6 , який є рідним братом позивачки по матері, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вербова Балка Первомайського району Миколаївської області. На час відкриття спадщини та у визначений строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач працювала в селищі Межевий Саткінського району Челябінської області прибиральницею тобто, дійсно знаходилась за межами України, що суд визнав поважною причиною пропуску встановленого законом строку.

У зв`язку з викладеним, враховуючи відсутність обґрунтованих сумнівів в достовірності визнаних обставин та добровільності їх визнання, суд дійшов до висновку про доведеність позовних вимог та задовольнив їх.

Не погодившись із вказаним рішенням місцевого суду, ОСОБА_3 - особа, яка не брала участь у справі, проте вказаним рішенням суду вирішено питання про її права та обов`язки з огляду на те, що він на час розгляду справи був власником частини спадкового майна, оскаржив його шляхом подання апеляційної скарги через свого представника ОСОБА_2 , де посилаючись на порушення норм процесуального права просив скасувати оскаржене рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що позов пред`явлено до неналежного відповідача ОСОБА_5 , який не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , оскільки він не звертався з заявою до нотаріальної контори у встановлені законом строки про прийняття спадщини, не проживав з померлим на день смерті і не був зареєстрований за однією адресою.

Належним відповідачем є він, оскільки звернувся до Другої первомайської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , за якою заведено спадкову справу № 277/2017 року.

Між тим, у зв`язку з відсутністю оригіналу державного акту серії МК 9080913 на право власності на земельну ділянку, яким посвідчувалось право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:0055 нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 .

У зв`язку з цим він звертався до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, який рішенням від 28 серпня 2017 року було задоволено та за ним визнано право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 29 жовтня 2018 року, власником спірної земельної ділянки на момент звернення до суду з даним позовом є він.

Таким чином, місцевий суд під час розгляду справи не з`ясував коло осіб, які повинні були брати участь у розгляді справи та не залучив його в якості співвідповідача.

Крім того, за думкою скаржника, звертаючись до суду з позовом, позивач не надала належних та допустимих доказів того, що з 04 квітня по 04 жовтня 2012 року існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги не визнала, вважала їх необґрунтованими, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2019 року законним і справедливим, постановленим з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи відзиву обґрунтовувала тим, що єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є вона та її брат ОСОБА_5 .

Позивач вказувала, що на день смерті спадкодавця та протягом наступних шести місяців після його смерті, вона дійсно працювала в Російській Федерації, у зв`язку з чим їй не було відомо про смерть останнього та вона не звернулася у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши думки осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права ( ч. 2 ст. 263 ЦПК України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 5 ст. 263 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального права.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який за життя заповів ОСОБА_8 , який є батьком ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) площею 7,71 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в КСП «Мрія» с. Вербова Балка, Первомайського району Миколаївської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0172548.

26 вересня 2012 року, після відкриття спадщини, ОСОБА_8 помер та не встиг її прийняти. Його спадкоємцями стали дружина ОСОБА_9 та син ОСОБА_3 , який на день смерть батька був неповнолітнім.

20 липня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 серпня 2017 року за ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,9862 га, що розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району, Миколаївської області, кадастровий номер :05:000:0055 в порядку спадкування за заповітом після смерті, ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайськ, Миколаївської області.

ОСОБА_4 є рідною сестрою по матері спадкодавця ОСОБА_6 , яка 28 березня 2018 року звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири та зазначену вище земельну ділянку. Проте нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з тим, що спадкоємець пропустила строк для прийняття спадщини, відсутні відомості щодо розподілу часток у спільній сумісній власності квартирі та документи на спадкове майно.

Спадкове право в Україні врегульовано положеннями Книги шостої ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч.2 ст. 28 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (ст. 50 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача (ч. 1 ст. 51 ЦПК України).

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2 ст. 51 ЦПК України).

Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. 3 ст. 51 ЦПК України).

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову з огляду на приписи ч. 5 ст. 12 ЦПК України є обов`язком суду першої інстанції, який виконується під час розгляду справи.

В даній справі відповідачами повинні виступати особи, якій мають права або власний інтерес до складу спадщини.

Як встановлено з матеріалів цивільної справи та матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , та витребуваної апеляційним судом, до складу спадщини увійшли, зокрема, права спадкодавця на земельну ділянку площею 7,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер :05:000:0055 та на частку квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та померлому ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації радгоспу «Первомайський» від 15 серпня 1994 року.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 серпня 2017 року за ОСОБА_3 визнано право власності на спадкову земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 . Це право власності зареєстровано ОСОБА_3 у Державному земельному кадастрі.

Позивач при зверненні до суду 10 серпня 2018 року з позовом про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 відповідачем у справі зазначила ОСОБА_5 , який є сином спадкодавця та має право на спадкування за законом.

Під час розгляду справи стало відомо, що ОСОБА_3 є власником спірної земельної ділянки за заповітом після смерті ОСОБА_6 та саме з цих підстав позивач заявила клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївській області від 27 листопада 2018 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання її представника про залучення до участі як співвідповідача ОСОБА_3 . Відмова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не надано будь-яких доказів, що зазначена особа є власником спадкового майна. Між тим в матеріалах справи наявний Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, де власником спірної земельної ділянки зазначено ОСОБА_3 .

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції безпідставно в порушення вимог ст. 51 ЦПК України відмовив позивачу в заявленому клопотанні та розглянув справу без участі власника спірної земельної ділянки ОСОБА_3 , який успадкував її відповідно до рішення суду від 28 серпня 2017 року, оскільки саме ОСОБА_3 є носієм суб`єктивних прав та обов`язків, які складають зміст матеріально-правових відносин у цій справі.

Крім того, звертаючись до суду із заявленими позовними вимогами, позивач вважала, що даний спір стосується лише ОСОБА_5 , який є відповідачем у справі. В той же час дані позовні вимоги безпосередньо впливають на права та інтереси інших співвласників квартири АДРЕСА_1 , які повинні брати участь у справі, оскільки позивач претендує успадкувати частку цієї нерухомості.

Більш того, з пояснень представника позивача в суді апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_11 є дочкою померлого. Отже питання щодо встановлення кола спадкоємців суд першої інстанції взагалі не з`ясовував та не сприяв цьому учасникам судового процесу, тобто в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, як то приписує ч. 5 ст. 12 ЦПК України.

Аналіз підстав звернення до суду з даним позовом, норм цивільного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а також установлених правовідносин, дає підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення впливає на права та законні інтереси інших співвласників нерухомого спадкового майна ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та власника ОСОБА_3 , які повинні брати участь у справі.

Отже суд першої інстанції не виконав свій обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 12 ЦПК України, і не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, а саме: не дослідив питання щодо обсягу складу спадщини, наявності осіб, інтересів та прав, яких стосується вирішення питання щодо спадкових прав, безпідставно відмовив у притягненні як співвідповідача власника спадкового майна ОСОБА_3 , не роз`яснив позивачу її права щодо залучення до участі у справі інших співвласників спадкового майна, не попередив її про наслідки вчинення або не вчинення вказаної процесуальної дії і не сприяв позивачу здійсненню її процесуальних прав. Натомість, суд розглянув справу по суті у неналежному (неповному) суб`єктному складі осіб, які повинні брати участь у спірних правовідносинах.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вирішив питання про права та інтереси ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , розглянувши справу за неналежного суб`єктного складу, чим порушив норми процесуального права, які є підставою для скасування цього судового рішення.

У силу наданих процесуальним законом повноважень апеляційний суд позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо залучення до участі у справи осіб, які не були залучені до участі у розгляді справи у суді першої інстанції.

Так як, у порушення указаних норм процесуального права суд першої інстанції не залучив до участі у справі власника спадкового майна ОСОБА_3 , не вирішив питання про можливість залучення до участі у справі інших співвласників квартири, без участі яких, то висновок суду про підставність по суті позовних вимог не може вважатися обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Одним із доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 , з яким погоджується апеляційний суд, є порушення норм процесуального права судом першої інстанції щодо незалучення його як відповідача до участі у розгляді справи, оскільки предмет спору стосується його законних прав та інтересів.

Під час перегляду справи апеляційним судом було встановлено, що до участі у справі не були залучені й інші особи - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які є співвласниками спадкового майна, а остання за поясненнями представника позивача й дочкою померлого, тому апеляційний суд вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 .

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За приписами п.1 ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, в даній справі порушення судом норм процесуального права потягло неправильне вирішення спору, вирішення питання про права особи, що не брала участі у справі як відповідач, що в силу наведених норм процесуального права є підставою для виходу за межі доводів апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у позові з вищенаведених підстав.

З огляду на пред`явлення позову до суду до неналежного (неповного) суб`єктного складу осіб, які повинні брати участь у спірних правовідносинах, доводи апелянта про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є передчасними.

У такому разі обґрунтованість позовних вимог по суті не перевіряється.

Зважаючи на таке, в силу п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, що не перешкоджає позивачу звернутися з новим позовом, правильно визначивши суб`єктний склад сторін.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягають перерозподілу судові витрати у справі. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду покладаються на ОСОБА_4 . При подачі апеляційної скарги ОСОБА_3 будо сплачено судовий збір у розмірі 1 057 грн. 21 коп., який підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діяв представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2019 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , проживаючої за місцем реєстрації по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , проживаючого по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1 057 грн. 21 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Л.М. Прокопчук

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 06 грудня 2019 року.