Житомирський апеляційний суд
Справа №286/277/19 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 26 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 286/277/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 19 червня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Кулініча Я.В. у м. Овручі,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики в розмірі 15462,00 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 18.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір №-024187 про надання позики. Вказаний договір укладено в електронному вигляді, на підставі якого на картковий рахунок відповідачки було перераховано суму позики в розмірі 3000 грн. зі строком повернення коштів до 17 серпня 2018 року включно та сплатою процентів за користування позикою в розмірі 2% за кожен день користування. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконала і станом на 01 листопада 2018 року її заборгованість склала 15462,00 грн. 01 листопада 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» і ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0111/2, за яким позикодавцем було відступлено позивачу право вимоги за вказаним кредитним договором.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 19 червня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" заборгованість за договором №-024187 від 18.07.2018 року про надання позики в розмірі 15462,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що від позивача коштів вона не отримувала, договору позики не підписувала, доводи позивача є необґрунтованими та не доведеними. Вважає, що договір ж підробленим. Вказує, що було використано її анкетні дані та фотографії, оскільки вона раніше зверталась за фінансовою допомогою до позивача. Крім того позивачем не надано інформації з її особистого кабінету, що вона дійсно є клієнтом, який дійсно виявив бажання на отримання кредиту.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18 липня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання позики в розмірі 3000 грн. зі строком повернення коштів до 17 серпня 2018 року та сплатою процентів за користування позикою в розмірі 2% за кожен день користування (а.с. 11-18).

На підставі цього договору платіжним дорученням від 18 липня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія є гроші» на картковий рахунок відповідачки було перераховано суму позики в розмірі 3000 грн., що підтверджується листом АТ «АКБ «Конкорд» від 14.12.2018 року №1310 (а.с.23-29).

Вказана сума коштів була зарахована 18.07.2018 року на картковий рахунок відповідача, що підтверджується випискою по картці за період з 01.07.2017 року по 03.06.2019 року, якою відповідач - ОСОБА_1 скористалася, а саме здійснила багаторазові перекази вказаних коштів через додаток «Приват 24», один з таких переказів було здійснено нею на рахунок ОСОБА_4 , який є чоловіком відповідача, що видно з копії свідоцтва про шлюб (а.с.61).

Жодних дій, щодо відмови чи повернення отриманих коштів відповідач не вчинила.

За наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведення факту надання відповідачці позики на вказану суму.

При цьому, вирішуючи спір, суд обгрунтовано застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про електронну комерцію» та «Про електронні документи та електронний документообіг».

Судом також встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" було укладено договір від 01.10.2018 року про надання фінансових послуг факторингу № 0111/2, за яким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором №-024187 від 18.07.2018 року, що був укладений між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачкою, і ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" набуло права вимоги за вказаним договором.

Заборгованість відповідачки станом на 01.11.2018 згідно з розрахунками позивача становить 15462,00 гривень, із яких: 3000 гривень - заборгованість за кредитом, 5622 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 6840 гривень - заборгованість за пенею.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Із матеріалів справи вбачається, що умовами укладеного між ТОВ «Фінансова компанія гроші» та ОСОБА_1 договору від 18 липня 2018 року, зокрема в п. 5.4, був встановлений термін повернення позики і в тому числі процентів не пізніше 17 серпня 2018 року включно.

Право грошової вимоги до позивача перейшло 01.11.2018 року. Після переходу прав грошової вимоги заборгованості фактор має право нараховувати, як новий кредитор, проценти, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі відносно боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому.

Таким чином, право нараховувати проценти та пеню за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування - 17.08.2018, а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за період з 18.08.2018 по 01.11.2018, а також обумовлену в договорі неустойки є необґрунтованою.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17.08.2018 року сума боргу за згаданим договором становить 4062,00 грн., з яких 3000,00 грн. - тіло кредиту, 1062,00 грн. - відсотки за користування кредитними коштами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" підлягає до стягнення заборгованість за договором позики в сумі 4062,00 грн.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

До суду першої інстанції позивачем сплачено 1921,00 грн судового збору, відповідачем за подання апеляційної скарги - 2881,50 грн.

Розмір задоволених вимог становить 26,27 %, а тому до стягненню з позивача на користь відповідачки підлягає 1619,88 грн. понесених судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 19 червня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" заборгованість за договором №-024187 від 18.07.2018 року про надання позики в розмірі 4062 грн. 00 коп.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" 1619,88 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді