Справа № 367/2651/18
Провадження №2/367/333/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

за участі секретаря Герус Н

позивача ОСОБА_1 В

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Дубаса Р.М Федорченко А.М

представника відповідача ОСОБА_3 В.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ,товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант»,3-я особа ПАТ «Європейський страховий союз»,Моторне транспортне страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди,заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 20 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення №367/6192/17 (провадження № 3/367/2434/2017) ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів .

Зі змісту зазначеної вище постанови вбачається,що 05.09.2017 року о 12 год. 55 хв. в м. Ірпінь, вул. Київська, 18-Б, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ІVЕСО д.н. НОМЕР_1 під час зміни напрямку руху при повороті ліворуч при заїзді на прилежну територію, не пропустив автомобіль Ford д.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого трапилося зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів, а водій порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Під час розгляду даної вправи про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 вину визнав в повному обсязі, про що викладено у його власноручній письмовій заяві до суду та відображено у тексті постанови суду від 20.10.2017р.

Внаслідок вчинення водієм ОСОБА_5 протиправних винних дій, а саме порушення ним вимог п. 10.1 ПДР України внаслідок чого настала дорожньо-транспортна подія, яка полягала у зіткненні зазначених вище транспортних засобів та завданні власнику автомобіля Ford д.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_4 матеріальної шкоди у зв`язку з чисельними механічними пошкодженнями належного йому майна (транcпортного засобу), а також понесеними ним додатковими витратами на відновлення своїх прав та законних інтересів (проведення суб`єктом оціночної діяльності оцінки вартості понесених збитків, тощо).

Влаcником пошкодженого транcпортного засобу марки Ford модель F1ЕSТА, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент настання 05.09.2017 року зазначеної вище дорожньо-транспортної події є позивач ОСОБА_4 .

Відповідно до Звіту №64/09/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого коліcного транспортного засобу (КТЗ), складеного 22.09.2017р. на замовлення ОСОБА_4 оцінювачем ОСОБА_6 , внаслідок механічних пошкоджень належного ОСОБА_4 транспортного засобу марки Ford модель F1ЕSТА, ід.№ (VIН): НОМЕР_3 , 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , які складаються, в тому числі, з розриву переднього бамперу, поломки кронштейна кріплення бамперу, розбиття фари (правої), деформації переднього правого крила, пошкоджень підкрилків, деформації правих передніх дверей, поломки правого дзеркала заднього виду, тощо, позивачу ОСОБА_4 завдано матеріальні збитки, розмір яких, з урахуванням фізичного зносу комплектуючих пошкодженого транспортного засобу складає - 43 457,29 (сорок три тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 29 коп.) .

Вартість складання оцінювачем ОСОБА_7 .1. Звіту №64/09/17 від 22.09.2017р. про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) Ford FІЕSТА, р.н. НОМЕР_2 , становить 1 000,00 (одна тисяча) гривень .

Згідно з Договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК2415446 від 02.03.2017р. цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 застрахована Товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» .

На звернення позивача по даній справі - ОСОБА_4 до страховика - ТДВ СК Альфа-Гарант» із письмовими повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування від 08.12.2017р. вх. №УВ/17/4247, надано відповідь від 14.03.2018р. вих.№20/716, згідно якої особі, на користь якої здійснюється страхове відшкодування ,посилаючись на ст.ст.33-1,37 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 05.09.2017р. - відмовлено .

Страховик - ТДВ СК «Альфа-Гарант» свою відмову у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_4 обґрунтовує порушенням позивачем вимог п.37.1.3 Ч.37.1 ст.37 Закону № 1961-IV. яке полягало у непредставленні ОСОБА_4 на огляд залученому страховиком аварійному комісару з метою проведення останнім оцінки розміру завданої потерпілому матеріальної шкоди (збитків) внаслідок пошкодженого належного позивачу транспортного засобу марки Ford) модель FІЕSТА, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, на даний час потерпілому ОСОБА_4 не виплачено страхове відшкодування ні ТДВ СК «Альфа-Гарант» за Договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК2415446 від 02.03.2017р., а також не відшкодовано завданих йому збитків особою, яка безпосередньо винна у завданні матеріальної шкоди - ОСОБА_5 |

Позивач,посилаючись на Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вимоги ст.. 999,1187 ЦК України зазначає,що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. К

Якщо потерпілий звернувся до страховика і не одержав страхового відшкодування, або одержав його не в повному обсязі, деліктне зобов`язання зберігається до виконання «особою, яка завдала шкоду, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика (за умови її одержання).

Отже, з метою належного захисту прав та законних інтересів ОСОБА_4 , позов пред`явлено саме до ОСОБА_5 - особи, яка безпосередньо винна у скоєному правопорушенні, наслідком якого стали завдані позивачу збитки, які полягають у невиконанні відповідачем своїх позадоговірних (деліктних) зобов`язань з відшкодування завданої ним шкоди.

Позивач просив стягнути із відповідача ОСОБА_5 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 44 457,29грн та відшкодувати судові витрати.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08.06.2018р до участі у справі в якості 3-ї особи було залучено приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз».У послідуючому ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13.09.2018р приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» було залучено до участі у справі в якості співвідповідача.Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29.01.2019р до участі у справі в якості співвідповідача було залучено товариство з додатковою відповідальністю страхову компанію «Альфа-Гарант».

У послідуючому позивач подав до суду клопотання про уточнення позовних вимог,відповідно до якої зазначив,що приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» є неналежним відповідачем по справі,оскільки на момент настання 05.09.2017пр страхового випадку чинним був лише договір страхування №АК2415446 від 02.03.2017р,укладений з товариством з додатковою відповідальністю страхову компанію «Альфа-Гарант»,а укладений у подальшому з відповідачем приватним акціонерним товариством «Європейський страховий союз» договір № АМ1375838 31.08.2017р є нікчемним,так як укладений раніше договір у встановленому чинним законодавством порядку не було розірвано,нового страховика не було повідомлено про наявність чинного договору з товариством з додатковою відповідальністю страхову компанію «Альфа-Гарант»,у зв`язку з чим позивач не пред`являє до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» жодних вимог.Разом з тим зі сторони відповідача ОСОБА_5 та товариства з додатковою відповідальністю страхову компанію «Альфа-Гарант» має місце неналежне виконання договірних зобов`язань за договором №АК2415446 від 02.03.2017р,тому позивач просить стягнути солідарно із ОСОБА_5 та товариства з додатковою відповідальністю страхову компанію «Альфа-Гарант» на його користь матеріальну шкоду у суммі 44 457грн 29 коп.

У послідуючому 10.07.2019р позивач подав до суду клопотання про заміну неналежного відповідача,відповідно до якого просив замінити неналежного відповідача по справі приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» на належного відповідача товариство з додатковою відповідальністю страхову компанію «Альфа-Гарант».Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.07.2019р клопотання позивача було задоволено та виключено приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» із числа відповідачів по даній справі.Даною ухвалою суду було задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості 3-ї особи Моторно(транспортне)страхове бюро України.

Позивач та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити,стягнути із відповідачів ОСОБА_5 та товариства з додатковою відповідальністю страхову компанію «Альфа-Гарант» солідарно на користь позивача матеріальну шкоду у суммі 44 457грн 29 коп.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти позову,просив у позові відмовити,поскільки вважає,що шкоду позивачу має відшкодовувати приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз»,договір страхування із даною страховою компанією у передбаченому законом порядку не визнаний недійсним.Вважає,що товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» є неналежним відповідачем по справі та не може відшкодовувати шкоду позивачу,поскільки дія договору страхування на час настання страхового випадку закінчилась.Щодо відповідача ОСОБА_5 ,то відповідач вчинив всі дії передбачені законом,повідомив страхову компанію «Європейський страховий союз» про настання страхового випадку.Позивач не дочекавшись повідомлення від ПАТ «Європейський страховий союз» звернувся до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант». Крім того зазначив,що звіт про оцінку збитків викликає у відповідача обґрунтовані сумніви,поскільки відповідач не запрошувався на огляд автомобіля,експерт не попереджався про кримінальну відповідальність.При цьому позивач не надав доказів тих обставин чи ремонтував він свій автомобіль ,чи продав у пошкодженому вигляді,тобто представник вважає,що позивач по справі не довів тих обставин,що була заподіяна шкода у суммі 44 457грн 29 коп.

Представник відповідача товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» Стасів В.І у судовому засіданні заперечував проти позову з тих підстав,що Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.03.2017р було забезпечено транспортний засіб типу D1.Після того,як відповідач переобладнав автомобіль з автобуса на вантажний фургон,даний автомобіль став типу С1,а тому Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.03.2017р уже не міг забезпечувати даний автомобіль типу С1.Крім того,при укладанні із відповідачем Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.03.2017р,даний договір помилково був укладений на один рік,поскільки відповідно до ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.. 35 Закону України «Про дорожній рух» даний автомобіль міг бути застрахований на 6 місяців,тому дія вказаного договору діяла до 02.09.2017р і на час дорожньо-транспортної пригоди дія вказаного Договору припинилась. Також ,представник зазначив,що позивач звернувся до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про відшкодування шкоди із порушенням строків встановлених ст.. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» На вимогу аварійного комісара про надання для огляду пошкодженого автомобіля ,вимогу не виконав та повідомив,що автомобіль продав,тому позивачу було направлено відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування.Просив у позові відмовити.

Представник приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» жодного разу у судові засідання не з`явився,письмові пояснення до суду не подав.

Представник 3-ї особи по справі Моторно (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з`явився,до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву,згідно якої 3-я особа вважає,що шкоду,заподіяну позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди має відшкодовувати товариство з додатковою відповідальністю страхову компанію «Альфа-Гарант» у разі,якщо позивач звертався до даної компанії у строки та порядку передбаченому Законом.

Суд,заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

У судовому засіданні встановлено,що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 20 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення №367/6192/17 ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів .

Зі змісту зазначеної вище постанови вбачається,що 05.09.2017 року о 12 год. 55 хв. в м. Ірпінь, вул. Київська, 18-Б, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ІVЕСО д.н. НОМЕР_1 під час зміни напрямку руху при повороті ліворуч при заїзді на прилежну територію, не пропустив автомобіль Ford д.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого трапилося зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів, а водій порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

Відповідно до ч 4 ст.82 ЦПК України «Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.»

У судовому засіданні встановлено,що власником автомобіля ІVЕСО д.н. НОМЕР_1 є відповідач по справі ОСОБА_5 (а.с.39).Також,у судовому засіданні було встановлено,що 03.03.2017р між ОСОБА_5 та товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,згідно якого ОСОБА_5 було забезпечено транспортний засіб типу D1, IVECO TURBO DAILY 49-10 д.н. НОМЕР_1 з терміном дії Договору до 02.03.2018р (а.с.157).

Крім того,у судовому засіданні встановлено,що 18.08.2017р відповідач здійснив перереєстрацію автомобіля IVECO TURBO DAILY 49-10 при переобладнанні без зміни номерних агрегатів,де змінився тип кузова з автобуса на вантажний фургон. (а.с.109).31.08.2017р відповідач ОСОБА_5 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 1375838 з приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз» (а.с.38),відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб типу С1 ,IVECO TURBO DAILY 49-10 д.н. НОМЕР_1 з терміном дії Договору до 30.08.2018р.

Як уже зазначалось раніше, 05.09.2017 року о 12 год. 55 хв. в м. Ірпінь, вул. Київська, 18-Б, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ІVЕСО д.н. НОМЕР_1 під час зміни напрямку руху при повороті ліворуч при заїзді на прилежну територію, не пропустив автомобіль Ford д.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого трапилося зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів, а водій порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.Тобто на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль IVECO TURBO DAILY 49-10 д.н. НОМЕР_1 ,типу С1 було забезпечено Договором № АМ 1375838 від 31.08.2017п укладеного з приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз».

В наслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача Ford д.н. НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження.

Згідно звіту № 64/09/17 вартість збитку заподіяного позивачу внаслідок пошкодження автомобіля становить 43 457грн29 коп.(а.с.15-28).

Згідно позовних вимог позивач просить стягнути солідарно із відповідача ОСОБА_5 та товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду ,заподіяну внаслідок пошкодження його автомобіля.

Відповідно до п. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права....

Відповідно до положень чч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (стст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст.1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих)на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі,підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК).

Відповідно до ст.511 ЦК зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із чч.1 та 4 ст.636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст.599 ЦК виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (стст.36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018р по справі № 754/1114/15-ц.

Згідно правової позиції,викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі 755/18006/15-ц від 04.07.2018р зазначено,щовідповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.»

У судовому засіданні встановлено,що 06.09.2017р відповідач ОСОБА_5 повідомив приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» про дорожньо-транспортну пригоду,яка сталася 05.09.2017р (а.с.40).

Також, у судовому засіданні встановлено,що 06.09.2017р позивач ОСОБА_4 звернувся до приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду,яка сталася 05.09.2017р (а.с.69).

08.12.2017р позивач звернувся до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та подав відповідну заяву про страхове відшкодування (а.с.10-11). Згідно листа від 14.03.2018р товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування,як вбачається зі змісту листа ,відмовлено було у зв`язку із ненаданням позивачем пошкодженого автомобіля для його огляду (а.с.13).У судовому засіданні було встановлено,що позивач належний йому автомобіль Форд Фієста,2012р ,н.з АВ 6991 НОМЕР_4 продав і 01.11.2017р даний автомобіль було перереєстровано на іншу особу (а.с.9).

Наполягаючи на своїх позовних вимогах позивач посилається на ті обставини,що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 1375838,який був укладений з приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз» 31.08.2017р є нікчемним,а дійсним є договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений з товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» від 03.03.2017р.Дані обґрунтування суд вважає безпідставними,поскільки як уже зазначалось раніше, договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений з товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» від 03.03.2017р було забезпечено транспортний засіб типу D1, IVECO TURBO DAILY 49-10 д.н. НОМЕР_1 ,а договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений з приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз» 31.08.2017р було забезпечено транспортний засіб типу С1, IVECO TURBO DAILY 49-10 д.н. НОМЕР_1 .Зазначений автомобіль типу С1, IVECO TURBO DAILY 49-10 і був учасником дорожньо-транспортної пригоди 05.09.2017р.

Відповідно до ст.. 1 п 1.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» « забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована». На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 05.09.2017р учасником даної події був саме автомобіль типу С1, IVECO TURBO DAILY 49-10 ,який не був забезпечений Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений з товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» від 03.03.2017р. Враховуючи викладені обставини,суд вважає,що обов`язок відшкодування шкоди виник саме у приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз»,а не у товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант». При цьому посилання позивача та його представника на ті обставини,що Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ,який був укладений з приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз» 31.08.2017р є нікчемним,суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

З наведених вище підстав суд не приймає до уваги письмові пояснення 3-ї особи по справі Моторно(транспортного)страхового бюро,щодо тих обставин,що шкоду має відшкодовувати саме товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант».

Також,суд вважає відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди із відповідач ОСОБА_5 ,поскільки відповідач уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31.08.2017р з приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз»,шкода позивачу як власнику автомобіля Форд Фієста,2012р ,н.з НОМЕР_5 6991 НОМЕР_4 заподіяна в межах суми страхового відшкодування за договором від 31.08.2017р,тому суд вважає у даному випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз». Однак, позивач відповідні позовні вимоги не заявив, суд за клопотанням позивача виключив приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» із відповідачів по даній справі.

Крім того,суд також вважає за необхідне звернути увагу на ті обставини,що ставлячи питання про відшкодування шкоди у суммі 44 457 грн 29 коп позивач не надав до суду доказів тих обставин,що шкода у зазначеному розмірі йому була спричинена.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.»

Згідно звіту № 64/09/17 вартість збитку заподіяного позивачу внаслідок пошкодження автомобіля становить 43 457грн29 коп.(а.с.15-28). Як зазначалось раніше,позивач свій автомобіль Форд Фієста,2012р ,н.з АВ 6991 НОМЕР_4 продав і 01.11.2017р автомобіль було перереєстровано на іншу особу. При цьому ,позивач не надав до суду доказів тих обставин за яку саме суму він продав даний автомобіль,також не надав до суду доказів тих обставин чи відремонтував він даний автомобіль і скільки коштів було витрачено на ремонт автомобіля. За даних обставин суд вважає позивач не довів у судовому засіданні ті обставини,що йому було спричинено матеріальну шкоду саме у розмірі 43 457грн 29 коп.

Також,суд вважає за необхідне звернути увагу на ті обставини,що відповідно до ст.. 33 ч 33.1 п 33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.»

Відповідно до ст.. 33 п 33.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна».У судовому засіданні встановлено,що позивач у порядку,передбаченому ст..33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» ,однак до даної страхової компанії позивачем позовні вимоги не заявлені. До товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду позивач подав відповідну заяву про страхове відшкодування 08.12.2017р ,тобто уз пропуском строку,встановленого ст.. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .На час звернення до даної страхової компанії позивач пошкоджений автомобіль уже продав та відповідно не надав його для огляду аварійному комісару.

Враховуючи викладені обставини суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними,такими,що не підлягають до задоволення,у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у заявлених позовних вимогах.

На підставі ст..22,1166,1167,1172,1187 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України суд , -

в и р і ш и в :

ОСОБА_4 у позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлений 04.12.2019р.

Копію рішення направити 3-м особам для відома.

Суддя: С.І. Оладько