УХВАЛА

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 334/8478/17

провадження № 61-16287ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9» (далі - КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9») про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9», у якому просила стягнути з останнього на свою користь заборгованість по заробітній платі, а саме, щомісячні виплати як спеціалісту лікарю-терапевту вищої категорії в розмірі 28 272 грн за період з 24 грудня 2016 року по 12 грудня 2017 року

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, виходили з того, що КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9» правильно нараховувалась заробітна плата ОСОБА_1 відповідно до наявної у неї до 23 грудня 2016 року кваліфікаційної категорії.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9» є стягнення заборгованості по заробітній платі, тобто ціна позову в загальному розмірі становить 28 272 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 334/8478/17 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9» про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити.

Суддя В. С. Жданова