ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Херсон

справа № 766/7365/17

провадження № 22-ц/819/1461/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Хайдарової І.О. від 13 лютого 2018 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,

встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича.

В обґрунтування скарги посилався на те, що в провадженні головного держвиконавця Кузьменка О.С. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 13 серпня 2013 року Дніпровським районним судом м. Херсона у справі № 666/2422/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитом в сумі 7 252 817,14 грн.

21 квітня 2017 року на його адресу надійшов лист про проведення оцінки належного йому майна, а саме: будівель і споруд спортивно-розважального комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 та складання звіту від 23 березня 2017 року, згідно з яким ринкова вартість вказаного майна складає 29 351 310 грн. без ПДВ.

Вважає, що дана оцінка майна є необ`єктивною, недостовірною, заниженою, не відповідає нормативно - правовим актам України з оцінки майна і порушує його права як сторони виконавчого провадження.

У порушення Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не повідомив його про накладення арешту на майно та не направив на його адресу відповідний документ, що призвело до порушення його права скористатися можливістю визначити вартість арештованого майна за взаємною згодою зі стягувачем.

Висновок про вартість об`єкта не містить опису аналогічних вибраних для порівняння об`єктів та не містить достовірної інформації про склад кожного порівняльного об`єкту, тому вважає, що вибрані для порівняння об`єкти не є подібним майном, стосовно якого визначена ринкова вартість, а оцінка майна не відповідає дійсності, є явно заниженою і не може використовуватися при реалізації даного майна.

Відділ примусового виконання судових рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не виступив замовником оцінки майна та не уклав договору з суб`єктом оціночної діяльності, який у порушення вимог закону укладено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що вчинені державним виконавцем дії у межах виконавчого провадження є незаконними, оскільки виконання рішення про стягнення з нього 7 252 817,14 грн не входить до повноважень Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яким підвідомчі до виконання судові рішення, у яких сума зобов`язання становить двадцять та більше мільйонів гривень, заявник просив суд визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання судових рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. щодо неповідомлення його про арешт майна, ненадання можливості здійснити визначення вартості майна за взаємною згодою зі стягувачем неправомірною; визнати дії головного державного виконавця Кузьменка О.С. щодо визначення оцінки будівель та споруд спортивно-розважального комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 , визначеного за звітом про незалежну оцінку будівель та споруд спортивно-розважального комплексу, складовим якого є висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки від 23 березня 2017 року у розмірі 29 351 310 грн, без ПДВ, без укладення договору з суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання ОСОБА_2 , неправомірними та скасувати результати оцінки вказаного майна.

Ухвалою суду від 13 лютого 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду щодо правомірності дій державного виконавця не відповідають обставинам справи, наданим у підтвердження його доводів щодо вартості нерухомого майна доказів та нормам законодавства, якими врегульоване спірне питання.

У відзивах на апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України доводи скарги не визнали, висновок суду щодо правомірності дій державного виконавця вважають правильним та обґрунтованим.

Справа розглядається в апеляційному порядку повторно.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду мотивовано тим, що заявником не надано належних та допустимих доказів того, що висновок про проведення оцінки нерухомого майна є неякісним або необ`єктивним та наявні суттєві порушення при проведенні оцінювання спірного майна, які могли б потягнути за собою незаконність висновку про його вартість.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 04 січня 2016 року державним виконавцем Кузьменко О.С. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 01 грудня 2015 року Дніпровським районним судом м.Херсона про звернення стягнення на передане в іпотеку банку нерухоме майно- будівлі і споруди спортивно-розважального комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 581 472,16 доларів США.

У наданий для добровільного виконання строк боржник рішення суду не виконав.

Постановою від 22 січня 2016 року державний виконавець Кузьменко О.С. наклав арешт на зазначене нерухоме майно, а також прийняв до виконання виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 13 серпня 2013 року Дніпровським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 7 252 818,14 гривень.

22 січня 2016 року Відділом примусового виконання рішень на адресу ОСОБА_1 направлено постанову від 22 січня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження для виконання і відома. Дана постанова направлена боржнику у спосіб, передбачений частиною першою статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент вчинення цієї дії.

Постановою державного виконавця від 03 травня 2017 року виконавчі провадження, відкриті за судовими рішеннями про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів та звернення стягнення на належне йому нерухоме майно, об`єднано.

Постановою державного виконавця від 25 листопада 2016 року у виконавче провадження залучено ОСОБА_2 - суб`єкта оціночної діяльності- суб`єкта господарювання, для визначення вартості нерухомого майна, а саме: будівель і споруд спортивно-розважального комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 та належного ОСОБА_1 на праві власності.

23 березня 2017 року ОСОБА_2 склав звіт про оцінку зазначеного майна, відповідно до якого вартість спортивно-розважального комплексу становить 29 351 310 гривень без ПДВ.

18 квітня 2017 року Відділ примусового виконання рішень направив сторонам виконавчого провадження, в тому числі ОСОБА_1 , копію звіту про оцінку майна та роз`яснив право і порядок його оскарження.

03 травня 2017 року ВПВР ДДВС МЮУ направив на адресу державного підприємства «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна.

Відповідно до відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, арешт всього нерухомого майна, належного боржнику ОСОБА_1 , було накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м.Херсона від 03 жовтня 2014 року, та постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області від 24 березня 2015 року в межах суми стягнення в розмірі 7 252 817,14 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що належний ОСОБА_1 спортивно-розважальний комплекс, розташований в АДРЕСА_1 , неодноразово був предметом оцінки у процесі виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 7 252 817,14 грн.

Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень від 06 листопада 2015 року вже визначався оцінювач наведеного вище нерухомого майна- суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_3 , який склав звіт і визначив вартість спортивно-розважального комплексу, з якою боржник не погодився. За клопотанням ОСОБА_1 було здійснено рецензування даного звіту, яке він оскаржив у судовому порядку. Ухвалою Херсонського міського суду від 18 квітня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Предметом розгляду в даній справі є оскарження ОСОБА_1 як боржником у виконавчому провадженні дій державного виконавця з примусового виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, про стягнення з нього на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 7 252 817,14грн, при здійсненні процедури проведення оцінки майна боржника. Боржник не погоджується з визначеною вартістю майна, а також посилається на необізнаність щодо накладення державним виконавцем арешту на належне йому майно.

Ухвалою апеляційного суду від 17 вересня 2019 року до участі в справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» як правонаступника стягувача у виконавчому провадженні- Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)- це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час вчинення державним виконавцем оскаржених Лібою І.І. дій , визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до положень статті третьої Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею дев`ятою наведеного Закону визначено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності .

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна (стаття 12 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 затверджений Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1442 затверджено Національний стандарт №2 «Оцінка нерухомого майна», який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади.

Відповідно до пункту 14 Національного стандарту №1 визначення ринкової вартості об`єкта оцінки можливе із застосуванням усіх методичних підходів у разі наявності необхідної інформації, а пунктом 38 наведеного стандарту передбачено, що для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи:

витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

Із змісту звіту про незалежну оцінку будівель та споруд спортивно-розважального комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складеного оцінювачем ОСОБА_2 27.03.2017 року, вбачається, що ринкова вартість об`єкта оцінки визначена за порівняльним підходом із застосуванням двох загальноприйнятих підходів оцінки нерухомості- порівняльного і за доходами. Оцінювач зазначив, що методичний підхід за витратами не знайшов свого використання. Заміщення об`єкта оцінки в сучасних цінах будівництва є економічно недоцільним.

Відповідно до положень пунктів 47, 48 та 49 Національного стандарту №1 порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.

Для визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям:

умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості;

продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати;

умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані.

Основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування) зазначеного майна або шляхом їх комбінування.

Національним стандартом №2 визначено, що порівняльний підхід передбачає таку послідовність оціночних процедур:

збирання і проведення аналізу інформації про продаж або пропонування подібного нерухомого майна та визначення об`єктів порівняння;

вибір методу розрахунку вартості об`єкта оцінки з урахуванням обсягу та достовірності наявної інформації;

зіставлення об`єкта оцінки з об`єктами порівняння з наступним коригуванням ціни продажу або ціни пропонування об`єктів порівняння;

визначення вартості об`єкта оцінки шляхом урахування величини коригуючих поправок до вартості об`єктів порівняння;

узгодження отриманих результатів розрахунку.

Інформація про продаж та пропонування подібного нерухомого майна повинна відповідати критеріям, визначеним у Національному стандарті N 1.

При цьому згідно з приписами пункту 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється:

ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка;

визначення бази оцінки;

подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності:

укладення договору на проведення оцінки;

ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки;

ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів;

вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування;

узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів;

складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки;

доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної оцінки майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Із змісту звіту, що є предметом спору в даній справі, неможливо зробити висновок про те, чи був оглянутий об`єкт оцінки суб`єктом оціночної діяльності, а в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що доступ до належного ОСОБА_1 нерухомого майна замовником, яким за укладеним 14.03.2017 року договором є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», забезпечений не був, тому його ознайомлення з об`єктом оцінки відбулося шляхом зовнішнього огляду майна на відстані та на підставі технічної документації, отриманої від державного виконавця і банку.

ОСОБА_2 вважає, що такий метод ознайомлення із об`єктом оцінки відповідає положенням Національного стандарту №1, зокрема, пункту 56, відповідно до якого у разі неможливості особистого огляду нерухомого майна оцінювач наводить у письмовій заяві відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки. Пояснив, що заяву у звіті про це не зробив, оскільки наведена обставина не вплинула на результати оцінки.

Разом з тим, аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що передбачене пунктом 50 Національного стандарту №1 ознайомлення оцінювача з об`єктом оцінки як складової підготовчого етапу проведення незалежної оцінки полягає у особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, а у разі неможливості особистого огляду лише за наявності вихідних даних, істотних відомостей про об`єкт оцінки, зокрема вихідних даних про його правовий статус, відомостей про склад, технічні та інші характеристики, ознаки зносу, неукомплектованості, пошкодження тощо, зафіксовані у письмовій, електронній формах, у фотоматеріалах оцінювач вправі здійснити оцінку об`єкта без особистого огляду такого об`єкта. У такому випадку оцінювач у своїй заяві зобов`язаний навести у звіті про оцінку відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду об`єкта оцінки.

Саме такі роз`яснення надав Фонд державного майна України у листі від 14.07.2017 року №10-58-13772, копія якого надана оцінювачем ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції в обґрунтування своїх дій.

При проведенні оцінки належного заявнику нерухомого майна оцінювач ОСОБА_2 зазначені вище приписи закону не виконав, відповідної заяви у звіті не зробив, а оцінку об`єкта нерухомості здійснив на підставі вихідних даних про об`єкт оцінки, які містяться в свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданому Херсонською міською радою 04.04.2011 року, витязі про державну реєстрацію прав від 05.04.2011 року, дозволі на виконання будівельних робіт від 20.04.2010 року (у якому відсутні істотні відомості про об`єкт оцінки), договорі іпотеки, укладеному 01.07.2008 року, який містить характеристику об`єкта станом на час укладення договору, протоколах узгодження заставної вартості майна, останній із яких від 29.12.2010 року на суму 21 779 000 гривень, інвентарної справи, в яку відомості щодо технічних характеристик будівель вносилися в 2010 році, в той час як ринкова вартість нерухомого майна визначалася станом на березень 2017 року.

Крім того, застосувавши порівняльний підхід до оцінки належного заявнику нерухомого майна, оцінювач ОСОБА_2 для проведення порівняння та аналізу відібрав ряд пропозицій аналогів, які є найбільш наближеними за характеристиками з об`єктом оцінки. При цьому досліджено загальнодоступні дані, опубліковані у засобах масової інформації, а також отримані в результаті опитування операторів ринку нерухомості- ріелторів агентств нерухомості. У якості фізичного елемента порівняння оцінювач обрав 1 кв.м. загальної площі як найбільш універсальний засіб порівняння за умов ринку на дату оцінки(а. звіту 32).

Так, у звіті міститься посилання на шість аналогів та наведено загальнодоступні дані, опубліковані в засобах масової інформації, які крім загальної площі та запропонованої ціни продажу, будь-яких інших характеристик нерухомого майна, запропонованого для порівняння з об`єктом оцінки не мають. Відсутні в цій інформації також відомості про місце розташування об`єктів нерухомості.

Відповідно до Національного стандарту №1 подібне майно- це майно, що за своїми характеристиками та (або) властивостями подібне до об`єкта оцінки і має таку саму інвестиційну привабливість.

В суді апеляційної інстанції оцінювач ОСОБА_2 пояснив, що як подібне до об`єкта оцінки майно обрано ним за місцем розташування, характеристикою капітальності будівель, загальним технічним станом (процентом зношеності), загальною площею, однак жодної конкретної характеристики або властивостей цього нерухомого майна не назвав і такі характеристики та властивості у звіті ним не зазначені.

Натомість ОСОБА_1 , стверджуючи про заниження суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 ціни будівель та споруд спортивно-розважального комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 , надав свої заперечення щодо статусу обраних оцінювачем аналогів як подібного до об`єкта оцінки майна та підтвердив їх відповідними доказами, із яких вбачається, що ні за своїми характеристиками чи властивостями, ні за інвестиційною привабливістю ці аналоги не є подібними до спортивно-розважального комплексу, який був об`єктом оцінки.

ОСОБА_1 послався також на звіт про незалежну оцінку належного йому на праві власності нерухомого майна від 28 березня 2017 року, відповідно до якого вартість об`єкта оцінки станом на 23 березня 2017 року становить 45 406 706 гривень.

У постанові від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц (провадження №14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що з огляду на допущені суб`єктом оціночної діяльності порушення Національних стандартів №1 та №2 щодо ознайомлення з об`єктом оцінки та при обранні подібного майна для застосування порівняльного підходу до оцінки майна і з метою недопущення реалізації описаного та арештованого майна за заниженою ціною, ухвала суду в частині відмови у задоволенні скарги щодо скасування результатів оцінки майна підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення наведеної вимоги заявника як єдиного ефективного способу захисту прав боржника у виконавчому провадженні.

В решті частині доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2018 року в частині відмови у задоволенні скарги щодо скасування результатів оцінки майна скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Скасувати результати оцінки майна, визначеного звітом про незалежну оцінку будівель та споруд спортивно-розважального комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складовою якого є висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 23 березня 2017 року.

В решті частині це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 02 грудня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова