Справа № 2-1753/10
УХВАЛА

02 грудня 2019 рокуЗалізничний районний суд м. Львов у складі:

головуючої судді Галайко Н. М.,

за участю секретаря Фрейдун А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк Мар`яни Василівни, -

встановити:

07.11.2019 року ПАТ «Фідобанк» подало скаргу на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішення у якій просить визнати незаконним рішення виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк Мар`яни Василівни від 23.10.2018 року та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк Мар`яна Василівна про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.10.2018 року винесену у виконавчому провадженні № 50647934.

В обґрунтування скарги зазначає, що 23.02.2016 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 2-1753/10 про дострокове стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 8 631 229 грн. 19 коп. 29.07.2016 року скаржником подано до Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області заяву про примусове виконання судового рішення (вих. № 2-0-0-1/1-ЛК-ЗРД від 27.07.2016 року). Відповідно до зазначеної заяви стягувач просив прийняти на виконання виконавчий лист № 2-1753/10 виданий Залізничним судом м. Львова 23.02.2016 року по справі № 2-1753/10. 03.08.2016 року на підставі заяви скаржника відкрито виконавче провадження № 50647934 по примусовому виконанню рішення суду. 30.10.2018 року скаржником отримано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.10.2018 року. В цій постанові причиною повернення виконавчого документа, наведено п. 7 ч. 1 ст. 37, тобто виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. З даною постановою не погоджується та вважає, що дії державного виконавця протиправні.

Учасники процесу у судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, однак 02.12.2019 року від головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Шведа Р. З. та від представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшли заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутності, у позовних вимогах просять відмовити. Судом вирішено розгляд скарги проводити без їх участі.

29.11.2019 року від державного виконавця Батюк М. В. надійшов відзив на скаргу. У задоволенні скарги просить відмовити та зазначає, що державним виконавцем вжито усіх заходів примусового виконання рішення передбачених Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5 та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники процесу у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 23.02.2016 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 2-1753/10 (а.с.8) на підставі рішення суду від 12.01.2016 року (а.с.5-7) у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11.08.2010 року у справі за позовом ПАТ «СЕБ Банк» в особі Центрального відділення ПАТ «СЕБ Банк» в м. Львові до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили 12.01.2016 року.

29.07.2016 року скаржником подано до Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області заяву про примусове виконання рішення суду (вих. № 2-0-0-1/1-ЛК-ЗРД від 27.07.2016 року) (а.с.9).

23.10.2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М. В. винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.10-11).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судом встановлено, що державним виконавцем у ході виконавчого провадження № 50647934 здійснено такі дії:

31.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам до відома та виконання. Того ж дня, керуючись ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника, арешт накладено на все майно що належить боржнику. Постанову скеровано до Регіонального сервісного центру МВС України у Львівській області, а відповідні рішення про арешт внесено у державний реєстр рухомого майна (обтяження №14214734 від 18.04.2016) та державний реєстр обтяжень рухомого майна (обтяження №15789062 від 18.04.2016). 28.04.2016 року, виконавче провадження зупинено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із надходженням ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 16.03.2016 року. 02.08.2017 року, керуючись ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій. 10.08.2017 року здійснено перевірку майнового стану боржника в Реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяг № 94174775 від 10.08.2017 року). Скеровано запити в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», ГУ ДМС України у Львівській області, ГУ Держпраці у Львівській області, ГУ Держгеокадастру у Львівській області, Відділ адресно-довідкової роботи ГУ ДМС у Львівській області, Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку. Згідно отриманих відповідей на запит державного виконавця було встановлено, що нерухоме майно на праві власності незареєстроване, великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском, трубопроводів пари та гарячої води відсутні, цінні папери, акції відсутні, зовнішньоекономічні операції (експорт,імпорт товарів) боржником не здійснювався. Відповідями державної фіскальної служби України від 26.09.2018 року встановлено, що фізичну особу-підприємця припинено. Згідно відповіді УПФ України - не перебуває на обліку в управлінні. Перевіркою державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено відсутність іншого майна, яке б належало боржнику та на яке можна було б звернути стягнення в ході примусового виконання рішення. Проведеною перевіркою майнового стану боржника встановлено наявність відкритих рахунків на які постановою про арешт коштів боржника від 31.01.2018 року накладено арешт (ПАТ «ВіЕС банк», ПАТ «Дельта Банк»). 10.04.2018 року накладено арешт на рахунок боржника в ПАТ «Універсал Банк». Згідно відповідей банківських установ постанова про арешт коштів прийнята до виконання, кошти на рахунку відсутні. В процесі виконання рішення платіжними дорученнями списано з рахунків боржника в ПАТ «ВіЕс Банк» суму коштів 98,31 грн. Платіжним дорученням № 726 від 19.04.2018 року кошти перераховано на оплату витрат виконавчого провадження. Проведеною перевіркою майнового стану боржника встановлено, що згідно витягу з реєстру обтяжень рухомого майна, відомості про майно відсутні, арешт накладено на все рухоме майно. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області № 8722АР від 07.06.2018 року встановлено, що інших транспортних засобів, окрім автомобіля ГАЗ 3307, 1991р.в., ДНЗ02810ТС за боржником не зареєстровано. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.06.2018 року накладено арешт на вказаний автомобіль. Постановою про розшук майна боржника від 04.06.2018 року зазначений автомобіль оголошено в розшук. Станом на день винесення постанови автомобіль ГАЗ 3307, 1991р.в., ДНЗ02810ТС, не розшуканий поліцією. Згідно відповіді Управління інформаційно-аналітичної підтримки та координації поліції 102» ГУНП у Львівській області №3137рк/21/03/2 від 28.09.2018 року встановлено, що згідно обліків автоматизованої системи фіксації та розпізнавання номерних знаків «Відеокотроль-Рубіж» в базі міститься інформація про розшук автомобіля автомобіль ГАЗ 3307, 1991р.в., НОМЕР_1 , яка внесена 18.10.2013 року згідно постанови державного виконавця від 18.03.2011 року. 23.10.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яка разом із оригіналом виконавчого листа отримана стягувачем 29.10.2018 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Окрім цього, згідно п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 Закону.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.10.2018 року виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 23.10.2021 року (а.с.11).

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

За змістом ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно вимог ст. 383, 384 ЦПК (на час звернення до суду зі скаргою) та зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно чинних на час постановлення даної ухвали - ст. 447-451 ЦПК України.

Так, за ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 2, 3 ст. 451 чинного ЦПК України).

Підсумовуючи все вищевикладене, суд прийшов до переконання про безпідставність та необґрунтованість вимог скарги, а дії суб`єкта оскарження про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідають вимогам Закону, права заявника не було порушено, а тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні скарги.

За вимогами ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12,13, 447-451 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк Мар`яни Василівни відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: