ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2290/19 Номер провадження 22-ц/814/2505/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

19 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області із позовом до відповідача, у якому просила суд стягнути на свою користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_2 мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона бажає отримувати кошти на утримання сина за рішенням суду, угоди між нею та відповідачем щодо добровільної сплати аліментів не досягнуто.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 липня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задавлено.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, встановлено законодавством, щомісячно, починаючи з 29 березня 2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що коштів на інші потреби сина відповідач не надає і в позасудовому порядку домовленості між ним та позивачем щодо утримання дитини не досягнуто. Відповідач не оспорює даного факу.

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, що сторонами не заперечувалось, що відповідач купує одяг для сина та продукти харчування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У апеляційній скарзі відповідача просить рішення суду скасувати на ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що він проживає в одній квартирі із ОСОБА_2 , вони виховують і утримують сина. Він працює, має відповідний дохід, не зловживає алкоголем, матеріально забезпечує дитину, виховує та позитивно впливає на розвиток сина.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що позивачка виїжджала на роботу в Чехію і весь час син залишався на його утриманні та вихованні, а нещодавно вона виїхала за кордон на невідомий йому термін і він утримує дитини сам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Враховуючи ціну позову та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Встановлені обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що сторони 10 серпня 2002 року уклали шлюб.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час розгляду позову сторони проживають у одному помешканні, що підтверджується довідкою ТОВ «Житлорембудсервіс» від 18 березня 2019 №1288/32.

Між сторонами не досягнуто домовленості щодо спільного утримання їх малолітнього сина.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачено ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1).

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3).

Згідно ч. 1 ст. 181 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ч. 2 цієї статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Позиція суду апеляційної інстанції щодо висновків суду першої інстанції

Виходячи зі змісту ст.ст. 180, 181 СК України обв`язок утримувати дітей є безумовним. Закон не передбачає спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання дітей.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, правильно виходив із того, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки між батьками мається спір щодо участі в утриманні дитини, суд першої інстанції вірно задовольнив позов про стягнення аліментів.

При цьому судом першої інстанції звернута увага, що сторонами не заперечувалось, що відповідач купує одяг для сина та продукти харчування.

Разом із тим, кошти на інші потреби сина відповідач не надає і в позасудовому порядку домовленості між ним та позивачем щодо утримання дитини не досягнуто.

Відповідач не оспорював даного факу.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Посилання відповідача, що він з ОСОБА_2 проживає в одній квартирі і вони сумісно виховують сина, не являється підставою для звільнення від сплати аліментів тому, що проживання в одній квартирі із дитиною та участь у її вихованні не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Доводи наведені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 працює, має дохід, не зловживає алкоголем, виховує та позитивно впливає на дитину також не являється підставою для звільнення від сплати аліментів, оскільки участь у вихованні дитини є обов`язком батьків, і не дає підстави для звільнення від обов`язку по утриманню дитини.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позивач виїжджала на роботу в Чехію і син залишався на його утриманні, а нещодавно вона знову виїхала за кордон, не підтверджується матеріалами справи, зокрема, матеріали справи не містять жодного переконливого доказу, щодо цих доводів. Крім того, відповідач зазначаючи в апеляційній скарзі ці доводи не вказує конкретних періодів коли позивач виїжджала чи виїхала за кордон та який період син перебував чи перебуває лише на його утриманні.

Відносно доводів ОСОБА_1 що вони спільно з ОСОБА_2 утримують сина то, як уже зазначалося, у сторін мається спір щодо участі відповідача в утриманні дитини. Суд першої інстанції також встановив, що відповідач купує одяг для сина та продукти харчування, але іншої участі в утриманні сина не надає, однак слід звернути увагу, що потреби дитини не обмежуються лише одягом та продуктами харчування.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалив рішення, яке відповідає закону, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 29 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 26 листопада 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко