КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/549/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року місто Київ

справа № 757/37817/15-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Новака Р.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк«ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до Печерського районного міста Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь:

13585 доларів США - кошти за угодою банківського вкладу та нараховані відсотки за користування грошовими коштами;

10766,14 грн. - 3% річних;

166507,49 грн. - інфляційних втрат;

1657,50 доларів США - відсотків за користування грошовими коштами за період з 04 липня 2014 року по 04 жовтня 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 03 січня 2014 року між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено угоду банківського вкладу, про що підписано заяву №SAMDNWFD700 вклад «Стандарт», на якому розмістив грошові кошти у розмірі 13000 доларів США, строком до 03 липня 2014 включно.

Вказував, що переказ грошових коштів на депозитний рахунок ним було здійснено через автоматизовану систему Інтеренет-банкінгу «Приват-24».

Зазначав, що після спливу строку дії банківського договору грошові кошти з рахунку він зняти не зміг, враховуючи що усі відділення банку у АР Крим були закриті на підставі розпорядження Національного Банку України та з огляду на окупацію цієї території.

Вказував, що 16 грудня 2014 року він звернувся до банку з письмовою заявою, в якій просив видати грошові кошти, які були внесені за вищезазначеним договором банківського вкладу, але банком було відмовлено у видачі грошових коштів посилаючись на те, що виконання зобов'язань неможливе у зв'язку із припиненням діяльності структурних підрозділів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на території Республіки Крим, яка знаходиться під окупацією на підставі постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 року №260.

Вважає, що відповідачем не виконано договірні зобов'язання із своєчасного і належного повернення банківського вкладу (грошових коштів), сум нарахованих відсотків, та порушено норми законодавства України.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року позов ОСОБА_2. задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за банківським вкладом у розмірі 13585 доларів США, що за курсом НБУ на день подачі позову становить 296424,70 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 3% річних у розмірі 10766,14 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 інфляційні збитки у розмірі 166507,49 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 відсотки за користування банківським вкладом у розмірі 1657 доларів 50 центів США, що за курсом НБУ на день подачі позову становить 36166,65 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в дохід держави України витрати з оплати судового збору в розмірі 3654 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем не було надано належних доказів, які б підтверджувати факт внесення коштів на депозитний рахунок та наявності коштів на вказаному рахунку на час звернення до суду із позовом.

Вказував, що суд не звернув увагу, що позивач нараховує відсотки за депозитним договором за період з 04 липня 2014 року по 04 жовтня 2015 року та зазначає, що цей період складає 458 днів та становить 1657,50 доларів США, хоча згідно формули нарахування 9% річних на депозит 13000 доларів США становить 1468,11 доларів США.

Зазначав, що суд першої інстанції неправомірно стягнув з відповідача інфляційні втрати за валютним депозитом, оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта - індексації не підлягає.

Посилався на те, що оскільки умовами договору банківського вкладу передбачений відповідний розмір відсотків (річні, які нараховуються на суму депозиту), який вкладник має право отримати від банку за весь період фактичного користування банком коштами вкладника, то нарахування 3% річних є незаконою мірою.

Вказував, що нарахування та стягнення 3% річних за ст.625 ЦК України за порушення грошового зобов'язання може здійснюватися виключно у національній валюті - гривні.

Від позивача ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надходив.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов щодо стягнення з відповідача грошових коштів за договором банківського вкладу у розмірі 13000 доларів США суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493 (далі - Інструкція №492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Згідно з пунктом 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року №337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174 (далі - Інструкція №174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Пунктом 3.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, що діяли в установі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачено, що при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій. що свідчать про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк. або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі,

Відповідно п.2.2.1.4 Умов та Правил при дистанційному оформленні заявки на відкриті я вкладу (далі - заявка) клієнт має право внести гроші на вклад протягом 30 календарних днів з дати оформлення заявки, нарахування процентів по вкладу починається з першого дня, наступного за днем надходження грошових коштів в банк, і здійснюється за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів у році, за ставкою, що діє на дату укладення договору з урахуванням правил розрахунку процентів при продовженні депозиту. День повернення вкладу в період розрахунку процентів не входить. При оформленні депозитів за допомогою систем дистанційного банківського обслуговування, розрахунок процентів за вкладом здійснюється за ставкою, зазначеною в дистанційному розпорядженні на відкриття депозиту. При продовженні терміну вкладу розрахунок відсотків на кожний новий термін вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в банку для депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод до цього договору. Наступне продовження вкладу здійснюється в такому ж порядку.

Згідно з п.п.1.1.1.39.,1.1.1.71,1.1.1.96,1.1.1.100 Умов та Правил ідентифікація клієнта в Приват24 - підтвердження повноважень клієнта на доступ у систему шляхом введення імені користувача і пароля. Пароль - унікальна послідовність із символів і цифр, використовувана для ідентифікації клієнта в Приват24. Система InternetBankingПриват24 - система дистанційного обслуговування клієнтів, офіційний канал зв'язку (обміну інформацією) між банком та клієнтом. Засоби доступу - набір засобів, що видаються/визначаються Банком для ідентифікації та автентифікації клієнта через віддалені канали обслуговування. До засобів доступу до системи InternetBankingГІриват24 належать ідентифікатор (логін) користувача, постійний пароль, одноразові (динамічні) паролі. До засобів доступу до послуги MobileBanking- номер мобільного, телефону та персональний пароль (вік), до Контактного центру Банку, цілодобової служби «Консьєрж-сервіс» - контрольна інформація клієнта, у пристроях самообслуговування - картка і ПІН та/або одноразовий (динамічний) пароль.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частииною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (частина перша статті 1060 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Вирішуючи питання щодо стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, судам необхідно встановити факт укладення відповідного договору, з'ясувати повноваження сторін на його укладення, факт внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, а також дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 січня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір банківського вкладу №SAMDNWFD700 вклад «Стандарт» із сумою вкладу 13000,00 доларів США, строком до 03 липня 2014 року включно, зі сплатою 9% річних.

Укладення вказаного договору банківського вкладу між позивачемта відповідачем та переказ грошових коштів на депозитний рахунок було здійснено з використанням технології дистанційного відкриття рахунків депозиту через систему Приват24 у порядку, передбаченому Правилами інтернет-банкінгу Приват-24 з ідентифікацією за мобільним телефоном позивача на умовах та порядку, розробленими та запропонованими в системі послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

На підтвердження факту внесення грошових коштів та розміщення їх на рахунку позивач надав суду довідку, видану ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09 травня 2014 року.

Доказів, які б спростовували твердження позивача щодо не укладення з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору стороною відповідача до суду надано не було.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої, позивачем надано належні докази на підтвердження факту укладення договору банківського вкладу у вигляді Заяви №SAMDNWFD700.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 16 грудня 2014 року звернувся до банку з письмовою заявою, в якій просив видати грошові кошти, які були внесені за вищезазначеним договором банківського вкладу.

Листом від 18 грудня 2014 року №20.1.0.0.0/7-20141216/1703 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовив ОСОБА_2 у видачі грошових коштів, посилаючись на те, що виконання зобов'язань неможливе у зв'язку із припиненням діяльності структурних підрозділів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на території Республіки Крим, яка знаходиться під окупацією, відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 №260.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником наявних у нього на рахунках грошових коштів, вказане право власності є непорушним в силу приписів ст.41 Конституції України, а відтак суд першої інстанцій правомірно стягнув з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором банківського вкладу та відсотки за час дії договору в розмірі 13585 доларів США.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом вказував, що відповідачем не виконано договірні зобов'язання із своєчасного і належного повернення банківського вкладу, а тому також просив стягнути з відповідача на свою користь 3% річних та відсотки за користування грошовими коштами за період з 04 липня 2014 року по 04 жовтня 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та відсотків за користування грошовими коштами, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено передбачений договором порядок виплати суми вкладу.

Колегія суддів не погоджується у повній мірі з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору банківського вкладу №SAMDNWFD700від 03 січня 2014 року визначено строк його дії - з 03 січня 2014 року по 03 липня 2014 року.

Пунктом 3 заяви №SAMDNWFD700вклад «Стандарт» визначено, що якщо по закінченню строку дії вкладу клієнт не заявив банку про своє бажання забрати свій кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки в банк.

Отже, договір відповідно до умов викладених в заяві №SAMDNWFD700 продовжив свою дію автоматично - з 04 липня 2014 року по 02 липня 2015 року.

Згідно з п.2.3.3.1 Умов та правил сторони мають право вимагати дострокового повернення вкладу відповідно до чинного законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору.

16 грудня 2014 року позивач звернувся до банку з заявою про виплату вкладу у повному обсязі, тобто з заявою про розірвання договору банківського вкладу.

Виходячи з умов договору та Умов та Правил надання банківських послуг, датою розірвання договору та повернення коштів у повному обсязі є 18 грудня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з заявою про розірвання договору у період його дії з 04 липня 2014 року по 02 липня 2015 року.

Як вбачається з витягу з Умов та правил надання банківських послуг у редакції від 01 січня 2014 року у п.2.2.2.1 розділу Вклад «Стандарт» визначено, що за вкладами на строк 1 (3, 6) місяця в іноземній валюті:

до закінчення 1 (3, 6) місяця (ів) з дати оформлення вкладу або продовження мінімального строку, клієнту повертається сума вкладу. За неповні 1 (3, 6) місяця (ів) проценти виплачуються за ставкою вкладу «До запитання» за фактичну кількість днів, що пройшли з дати оформлення вкладу або з дати продовження мінімального строку, до дня розірвання договору. Якщо клієнт за ці неповні 1 (3, 6) місяця (ів) отримав проценти, нараховані за повною ставкою, то зайво виплачені проценти віднімаються з суми вкладу;

якщо мінімальний термін вкладу вже був продовжений один або кілька разів, проценти за кожні повні 1 (3, 6) місяця (ів), виплачуються у повному обсязі. Проценти за останні 1 (3, 6) місяця (ів), які на момент розірвання договору ще не минули, нараховуються за умовами, описаним у п. 1.

За вкладами до 12 місяців у національній валюті:

за неповний термін вкладу проценти виплачуються за ставкою вкладу «До запитання» за фактичну кількість днів, що пройшли з дати оформлення вкладу до дня розірвання договору. Якщо клієнт за неповний термін вкладу отримав проценти, нараховані за повною ставкою, то зайво виплачені проценти віднімаються з суми вкладу.

Згідно з п.2.3.3.1 Умов та правил сторони мають право вимагати дострокового повернення вкладу відповідно до чинного законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу з ініціативи клієнта до закінчення мінімального строку вкладу з дати початку/продовження терміну вкладу, клієнту повертається сума вкладу, і виплачуються відсотки, нараховані за ставкою вкладу «до запитання», за фактичний термін користування вкладом. При запитання вкладу після закінчення мінімального терміну вкладу з дати початку/продовження терміну вкладу, але до закінчення терміну вкладу, клієнту повертається сума вкладу та виплачуються відсотки, нараховані виходячи з діючої процентної-ставки за вкладом, помноженої на коефіцієнт 0,5.

У п.6 заяви №SAMDNWFD700вклад «Стандарт» визначено, що якщо клієнт вимагає розірвати договір, а строк договору ще не закінчився, вкладнику повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу відсотки виплачуються по зниженій процентній ставці (відповідно до п.2.3.3.1 Умов та правил).

Отже, відсотки за вкладом позивача розраховуються у період з 03 січня 2014 року по 03 липня 2014 року за ставкою 9% річних:

13000 доларів США * 9% * 181 день : 365 днів = 580,19 доларів США,

а у період з 04 липня 2014 року по 02 липня 2015 року за зниженою відсотковою ставкою, а саме - 9% річних * коефіцієнт 0,5, тобто за ставкою 4,5% річних:

13000 доларів США * 4,5% * 167 день : 365 днів = 267,66 доларів США.

Разом з тим, закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі №6-2861цс15, від 27 квітня 2016 року у справі №6-302цс16, від 11 травня 2016 року у справі №6-338цс16, від 29 червня 2016 року у справі №6-956цс16.

Оскільки договором банківського вкладу не встановлений розмір відсоткової ставки за депозитом після закінчення строку дії договору та до моменту фактичного повернення грошових коштів (депозиту), то, відповідно, відсоткова ставка за весь період користування банком коштами після розірвання цього договору (припинення дії) до моменту фактичного повернення коштів, повинна застосовуватися виключно «на вимогу».

Як вбачається з витягу з наказу ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05 січня 2004 року №07 «Про затвердження та введення з 06 січня 2004 року нової редакції типових бланків договорів за послуги для фізичних осіб» відповідно до якого з 06 січня 2004 року було введено ставку «на вимогу» за депозитними вкладами в гривні, доларах США та Евро у розмірі 1,0% річних, яка діяла в банку до 04 травня 2017 року.

Отже, розмір відсотків після припинення строку дії договору вкладу за період з 19 грудня 2014 року по 04 жовтня 2015 року розраховується як:

13000 доларів США * 1% * 289 : 365 днів = 102,93 доларів США.

Отже, за час дії договору з 03 січня 2014 року по 18 грудня 2015 року відсотки, які підлягають стягненню з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача становлять: 580,19 доларів США + 267,66 доларів США = 847,85 доларів США.

Відсотки, які підлягають стягненню з відповідача за період з 19 грудня 2014 року по 04 жовтня 2015 року становлять 102,93 доларів США.

А загалом, сума відсотків, які підлягають стягненню з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача становить 950,78 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на день подачі позову (13 жовтня 2015 року) становить 20743,83 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків нарахованих на депозит в розмірі 585 доларів США.

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення відсотків за період з 04 липня 2014 року по 04 жовтня 2015 року не врахував висновки викладені у вищевказаних постановах Верховного Суду України, умови договору та Умови та Правила надання банківських послуг.

А тому, рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків у розмірі 1657,50 доларів США підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача відсотків у розмірі - 365,78 доларів США (950,78 доларів США (загальний розмір нарахованих відсотків за період з 03 січня 2014 року по 04 жовтня 2015 року) - 585 доларів США (відсотки стягнуті судом першої інстанції одночасно із сумою депозиту).

Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом із тим, несвоєчасне повернення суми вкладу та відсотків допускає можливість застосування до відносин, які виникли між сторонами положень ч.2 ст.625 ЦК України, відповідно до умов якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дійшовши висновків про наявність правових підстав для стягнення 3% річних, суд першої інстанції невірно визначився з періодом їх нарахування, не звернув увагу, що прострочення грошового зобов'язання щодо повернення коштів у повному обсязі почалося з 19 грудня 2014 року, а не з 04 липня 2014 року.

Так, розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V -3%, D - кількість днів у році, 100 - 100%:

13847,85 доларів США * 3% * 290 днів: 365 днів = 330,07 доларів США.

Отже, з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню 3% річних за період з 19 грудня 2014 року по 04 жовтня 2015 року в розмірі 330,07 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на день подачі позову становить 7201,37 грн.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з вимогами про стягнення з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» інфляційних втрат, позивач посилався на ч.2 ст.625 ЦК України.

Разом з тим, за змістом ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-771цс15.

Оскільки, між сторонами виникли правовідносини на підставі договору банківського вкладу №SAMDNWFD700 вклад «Стандарт» із сумою вкладу 13000,00 доларів США, суд першої інстанції помилково застосували до такого грошового зобов'язання положення закону в частині нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривнях.

На наведене вище суд першої інстанції не звернув уваги, а тому рішення суду в частині стягнення з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 відсотків за користування банківським вкладом у розмірі 1657 доларів США, 3% річних у розмірі 10766,14 грн. та інфляційних збитків у сумі 166507,49 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору, зменшивши стягнутий з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в дохід держави судовий збір з 3654 грн. до 3243,69 грн.

Крім того, судові витрати понесені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за подання апеляційної скарги у розмірі 1462,66 коп. необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 відсотків за користування банківським вкладом у розмірі 1657 доларів США 50 центів, що за курсом НБУ на день подачі позову становить 36166 грн. 65 коп., 3% річних у розмірі 10766 грн. 14 коп., інфляційних збитків у розмірі 166507 грн. 49 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк«ПРИВАТБАНК» про стягнення інфляційних втрат відмовити.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк«ПРИВАТБАНК» про стягнення відсотків за користування банківським вкладом та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1д, ідентифікаційний код 14360570 на користь ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 відсотки за користування банківським вкладом у розмірі 950 доларів США 78 центів, що за курсом НБУ на день подачі позову становить 20743 грн. 83 коп., 3% річних у розмірі 330 доларів США 07 центів, що за курсом НБУ на день подачі позову становить 7201 грн. 37 коп.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року в частині стягнення судового збору у розмірі 3654 грн. змінити, зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в дохід держави з 3654 грн. до 3243 грн. 69 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Судові витрати понесені Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за подання апеляційної скарги у розмірі 1462 грн. 66 коп. компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: