Пр.2/621/1070/19
РІШЕННЯ

іменем України

25 листопада 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання Акулова А.М.,

представник позивача Плужник В.В.,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача адвокат Сергієнко С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду за відсутністю учасників справи справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

19.09.2019 від представника Акціонерного товариства "Укргазвидобування" Демченка О.А. надійшла позовна заява до ОСОБА_1 з вимогами: стягнути з відповідача на користь АТ "Укргазвидобування" нанесену матеріальну шкоду в сумі 36988, 29 грн. та витрати по оплаті за проведення експертного автотоварознавчого дослідження №4191 в сумі 3088,08 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування заяви зазначено, що 14.08.2018 року о 06 год. 40 хв. на автодорозі Харків-Зміїв-Балаклія ОСОБА_1 керував автомобілем ВМW-316, номерний знак НОМЕР_1 , не доїжджаючи + 1300 м до с. Лиман Зміївського району Харківської області, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в той момент рухався автомобіль ГАЗ-33022, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності АТ «Укргазвидобування», внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 09.11.2018 року у справі № 621/3007/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП. Постанова набрала законної сили 20.11.2018 року.

Внаслідок ДТП та протиправних дій відповідача було пошкоджено транспортний засіб ГАЗ-33022, державний номерний знак НОМЕР_2 .

З метою визначення розміру матеріальної шкоди в лютому 2019 року позивач звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса, згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 4191 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ГАЗ-33022, державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 36988,29 грн.

На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача, не була застрахована, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 27.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі.

21.10.2019 від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог та врахувати наступне.

Висновок експертизи складено 22.07.2018 року на підставі листа до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса, який надійшов 26.02.2019 року. Різниця в датах вказує на недостовірність інформації, викладеній у висновку.

Крім того, у висновку зазначено, що огляд транспортного засобу проводився за адресою: с. Артемівка Балаклійського району, тоді як на адресу ОСОБА_1 надійшла телеграма про проведення огляду 04.03.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто огляд автомобіля проводився без участі ОСОБА_1 , оскільки йому було повідомлено іншу адресу.

Висновком експертизи не визначено вартість автомобіля після ДТП, що є суттєвим, оскільки відшкодовуватися повинна різниця між ринковою вартістю автомобіля та його вартістю після ДТП.

На думку представника відповідача, у разі стягнення ринкової вартості автомобіля, такий автомобіль повинен бути переданий відповідачу.

Вважає визначену ринкову вартість автомобіля завищеною. Крім того, до позову не надано доказів фактично витрачених коштів на проведення відновного ремонту.

31.10.2019 від представника позивача адвоката Демченка О.А. надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що у висновку експертизи допущено технічну помилку щодо дати його складання і така помилка не може свідчити про недостовірність висновку.

Відповідачу у телеграмі, яка направлялась експертом, була зазначена правильна адреса огляду автомобіля, однак він не прибув на огляд.

Щодо розміру збитків, що підлягають відшкодуванню, то він визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, тобто підставою покладення на особу, відповідальну за заподіяну шкоду, є те, що власник (володілець) ушкодженого майна фактично поніс відповідні витрати або має їх понести для відновлення стану ушкодженого майна.

Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 61475 грн. 08 коп. та перевищує його ринкову вартість, розмір шкоди було визначено за ринковою вартістю на момент ДТП і становить 36988 грн. 29 коп.

25.11.2019 року від представника відповідача Сергієнко С. ОСОБА_3 . надійшли заперечення на відповідь на відзив, де зазначено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів своїх позовних вимог на суму 36988 грн. 29 коп. Оскільки позивач просить стягнути на його користь ринкову вартість, а не різницю між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП, та, враховуючи, що автомобіль залишається у позивача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представник позивача ОСОБА_4 подав заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала заяву, в якій просить провести судове засідання за її відсутності. Не заперечувала, що з відповідача належить стягнути ринкову вартість фізично знищеного автомобіля, однак, вважала, що слід зобов`язати позивача передати ОСОБА_1 автомобіль, після повної сплати ринкової вартості, про що надала відповідну заяву.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами,

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Встановлено, що 14.08.2018 року о 06 год. 40 хв. на автодорозі Харків-Зміїв-Балаклія ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВМW-316, номерний знак НОМЕР_1 , не доїжджаючи + 1300 м до с. Лиман Зміївського району Харківської області, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-33022, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 14.08.2018 року о 06 год. 40 хв. на автодорозі Харків-Зміїв-Балаклія, не доїжджаючи + 1300 м до с. Лиман Зміївського району Харківської області, від повороту в напрямку с. Омельченки Зміївського району Харківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW-316, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння згідно медичного висновку від 14.08.2018 року № 32. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 09.11.2018 року у справі № 621/3007/18 у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Зазначена постанова набрала законної сили 20.11.2018 року. (а. с. 7).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля ГАЗ-33022, державний номерний знак НОМЕР_2 , зазначено ПАТ "Укргазвидобування". (а. с. 8).

Як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження №4191 від 22.07.2018 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ГАЗ-33022, державний номерний знак НОМЕР_2 , у результаті пошкодження транспортного засобу, визначалась ринковою вартістю на момент ДТП та становить - 36988,29 грн. (а. с. 9-16).

Вартість проведення експертного дослідження, яка оплачена замовником, складає 3088 грн. 98 коп. (а. с. 17).

Щодо дати складення висновку та місця проведення огляду транспортного засобу, зазначеного у висновку, то в листі заступника директора Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса Свідерського О.О. від 13.11.2019 року вказано на наявність технічних помилок.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВМW-316, номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована, що не заперечувалося відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Настання адміністративної відповідальності за скоєння ДТП є складовою настання цивільно-правової відповідальності.

В спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, у тому числі, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові №754/1114/15-ц від 14.02.2018 року.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

В ч. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено судам, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у і тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1: частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що і відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 зазначеної постанови пленуму, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. (п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Позивачем надано докази того, що ОСОБА_1 є завдавачем шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля ГАЗ-33022, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є АТ "Укргазвидобування", тому право власника майна на відшкодування спричиненої шкоди має бути захищеним судом.

Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 61475 грн. 08 коп. та перевищує його ринкову вартість, розмір шкоди висновком експертного автотоварознавчого дослідження №4191 було визначено за ринковою вартістю на момент ДТП і становить 36988 грн. 29 коп.

За таких обставин, у разі відшкодування ОСОБА_1 шкоди у повному обсязі, є підстави для передачі йому автомобіля ГАЗ-33022, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з покладенням всіх витрат пов`язаних з переоформленням права власності на транспортний засіб.

Понесені позивачем витрати на проведення експертизи у розмірі 3088 грн. 08 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп. належить стягнути з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.122, 1166, 187, 1192 ЦК України, Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою від 14 серпня 2018 року у розмірі 36988 (тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 29 к. та витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження №4191 у сумі 3088 (три тисячі вісімдесят вісім) грн. 08 к., а всього 40076 (сорок тисяч сімдесят шість) грн. 37 к.

Стягнути з з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» витрати по оплаті судового збору 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 к.

Передати ОСОБА_1 після відшкодування шкоди у повному обсязі, автомобіль ГАЗ-33022, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності АТ «Укргазвидобування» з покладенням на ОСОБА_1 , всіх витрат пов`язаних з переоформленням права власності на транспортний засіб.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Курдяєвська, 26/28, )

Відповідач - ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_4 )

Головуючий: