ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року

м.Суми

Справа №577/1330/18

Провадження № 22-ц/816/82/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В.І., Собини О.І.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2018 року в складі судді Семенюк І.М., ухвалене у м. Конотоп, повний текст якого складено 23 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

29 березня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 червня 2012 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,6 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав та надав кредит в розмірі, встановленому договором. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, станом на 18 березня 2018 року у неї виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 40239,26 грн, з яких: 3846,19 грн - тіло кредиту, 33900,72 грн - нараховані відсотки за користування кредитом, 100 грн - нарахована пеня та комісія, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1892,35 грн - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2018 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 17 червня 2012 року станом на 18 березня 2018 року в розмірі 717,95 грн, а також 31,44 грн судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому вказує, що позивачем надані належні та допустимі докази, які свідчать про те, що він має право на стягнення з відповідача всіх сум, заявлених у позові. Зазначає, що укладаючи кредитний договір, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складають між нею та банком договір, умови якого вона зобов'язується виконувати, що підтверджується підписом у заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає, оскільки позивачем не доведено про укладення кредитного договору в належній формі на умовах, заявлених у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762*100= 176200 грн), ця справа є малозначною і тому її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір, однак у встановленій законом формі домовленості щодо розміру відсотків, неустойки досягнуто не було, тому, приймаючи за основу розрахунок відповідача, стягнув заборгованість за кредитом в розмірі 717,95 грн, з яких: 495,42 грн - тіло кредиту, 222,53 грн - відсотки за користування кредитом, визначені на рівні облікової ставки НБУ.

Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 4000 грн на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, під 27,6 % річних, яка неодноразово перевипускалася, і строк дії останньої - до серпня 2017 року (а.с. 8, 73, 101).

Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг в ПриватБанку при укладенні кредитного договору 17 червня 2012 року відповідачем особисто не підписані (а.с. 9-33).

Факт видачі кредитних карток та користування кредитними коштами ОСОБА_1 не оспорюється, а також підтверджується випискою з її карткового рахунку (а.с. 75 80, 117).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Згідно з розрахунком позивача, станом на 18 березня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 40239,26 грн, з яких: 3846,19 грн - тіло кредиту, 33900,72 грн - нараховані відсотки за користування кредитом, 100 грн - нарахована пеня та комісія, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1892,35 грн - штраф (процентна складова).

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості з тіла кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами, а також штрафних санкцій, визначених відповідно до вказаних Умов та правил, а також Тарифів банку.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Також, виконання грошового зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пеня, штраф (ст.ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки, у разі неналежного виконання зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг, додані банком до позовної заяви, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» вони не підписані позичальником.

Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Звідси, ОСОБА_1 має перед банком обов'язок щодо погашення заборгованості з тіла кредиту у розмірі 3846,19 грн.

Про іншій розмір заборгованості за тілом кредиту, відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем доведено не було, оскільки приведений нею розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками не є належним та допустимим доказом.

Також, з наданої АТ «КБ «Приватбанк» до суду виписки по картковому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості, які підтверджують факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, слідує, що остання погодилася із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 27,6 % річних за користування кредитом.

Разом з цим, згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що останнім нараховувались проценти за користування кредитом на поточну заборгованість, виходячи зі ставки 27,6 % річних, з 01 вересня 2014 року - 32,4 % та з 01 квітня 2015 року - 42 % (а.с. 7).

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшувалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами.

На порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 32,4 % чи 42 %, як зазначено у розрахунку заборгованості, банком не надано, як і не надано доказів про ознайомлення відповідача з таким розміром процентної ставки, які б містили його підпис.

Тому проценти за користування кредитними коштами у даному випадку мають нараховуватися банком виходячи із процентної ставки у розмірі 27,6 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Відповідно до представленої банком довідки ОСОБА_1 було видано ряд банківських карток, остання строком дії до серпня 2017 року (а.с. 73, 101).

Тому проценти за користування кредитом поза межами строку дії договору, за період з 01 вересня 2017 року до 18 березня 2018 року, не підлягають нарахуванню.

Таким чином, розмір заборгованості за відсотками становить 3393,68 грн та розраховується наступним чином: за період 13 березня 2014 року - 31 серпня 2014 року - 157,42 грн (відповідно до розрахунку банку); 01 вересня 2014 року - 04 вересня 2014 року - 12,12 грн (3951,39х27,6%:360х4); 05 вересня 2014 року - 06 вересня 2014 року - 5,81 грн (3789,99х27,6%:360х2); 07 вересня 2014 року - 09 вересня 2014 року - 8,94 грн (3888,69х27,6%:360х3); 10 вересня 2014 року - 24 вересня 2014 року - 45,86 грн (3987,59х27,6%:360х15); 25 вересня 214 року - 29 вересня 2014 року - 14,14 грн (3687,59х27,6%:360х5); 30 вересня 2014 року - 03 жовтня 2014 року - 11,63 грн (3791,59х27,6%:360х4); 04 жовтня 2014 року - 23 жовтня 2014 року - 59,09 грн (3853,99х27,6%:360х20); 24 жовтня 2014 року - 19 листопада 2014 року - 80,21 грн (3874,70х27,6%:360х27); 20 листопада 2014 року - 28 листопада 2014 року - 26,25 грн (3804,42х27,6%:360х9); 29 листопада 2014 року - 2,98 грн (3887,62х27,6%:360х1); 30 листопада 2014 року - 24 грудня 2014 року - 76,51 грн (3991,62х27,6%:360х25); 25 грудня 2014 року - 09 березня 2015 року - 224,11 грн (3897,57х27,6%:360х75); 10 березня 2015 року - 31 серпня 2017 року - 2668,61 грн (3846,19х27,6%:360х905).

Щодо висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення неустойки, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється письмовим договором, а тому у задоволенні цієї вимоги банку слід відмовити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення в цій частині про стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 7239,87 грн, яка складається з: 3846,19 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3393,68 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги у розмірі 317,02 грн - компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 475,53 грн - за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 7239,87 грн, яка складається з: 3846,19 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3393,68 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» компенсацію судового збору у розмірі 317,02 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 475,53 грн компенсації судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І. Собина