ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1418/17 Номер провадження 22-ц/814/2610/19Головуючий у 1-й інстанції Олефір А. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 липня 2019 року у складі судді Олефір А.О.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, що неодноразово змінювала, та з урахуванням остаточних позовних вимог, поданих до суду 10 листопада 2018 року, просила про солідарне стягнення з відповідачів на її користь 269036,90 грн. завданої матеріальної шкоди, 20000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 7320,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 2890,37 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 06.12.2016 року, близько 6 год. 35 хв. в с. Яроші Глобинського району Полтавської області сталася ДТП за участю забезпеченого ПрАТ «Європейський Страховий Союз» автомобіля Богдан 211040, д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 з причепом БЗП 7-02, д.н.з. НОМЕР_2 , належним на праві власності ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля LEXUS RX-200Т, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби було пошкоджено.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 16.12.2016 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертизи № 811/812 від 31.07.2018 року вартість матеріального збитку (шкоди), завданої власнику автомобіля «LEXUS RX-200Т», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.12.2016 року станом на момент ДТП склала 274036,90 грн.

18 травня 2018 року згідно наказу № 4674 від 17.05.2018 року Моторне транспортне страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування за зобов`язаннями ПрАТ «Європейський Страховий Союз» в розмірі 6000,00 грн.

З урахуванням зазначеної страхової виплати розмір матеріальної шкоди, що залишилась не відшкодованою, становить 269036,90 грн.

Крім того, їй було завдано моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., оскільки сам факт ДТП, учасником якої вона стала заподіяв їй значний стрес, декілька місяців після нього вона була позбавлена свого звичайного життя, оскільки залишилася без автомобіля, що позбавило її можливості реалізовувати свої ділові наміри та завдало побутових незручностей.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2018 року за заявою позивача ОСОБА_2 позов в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» було залишено без розгляду.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29 липня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоду, завдану внаслідок адміністративного правопорушення, в розмірі 153981,45 грн., з яких: 148981,45 грн. матеріальної шкоди; 5000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 5987,71 грн. з яких: 1539,84 грн. судового збору; 3913,27 грн. витрат на правову допомогу; 534,60 грн. витрат пов`язаних із залученням експерта.

В частині позовних вимог до ОСОБА_3 та в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що винною особою у вчиненому ДТП є ОСОБА_1 , що встановлено постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 16.12.2016 року, діями ОСОБА_1 позивачці завдано майнової та моральної шкоди, тому він повинен нести відповідальність по відшкодуванню такої шкоди. В свою чергу, ОСОБА_3 є лише власником транспортного засобу, не є заподіювачем шкоди та не може нести солідарну відповідальність.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що висновки комплексної судової транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертизи № 811/812 від 31.07.2018 року є сумнівними, оскільки пошкоджений транспортний засіб не оглядався, а експерт Юр`єв І.В. провів дослідження на підставі лише матеріалів цивільної справи. Надані позивачкою докази розміру збитків, суперечать один одному, складені без участі відповідачів та викликають сумнів у їх достовірності. Враховуючи спірність тверджень позивачки та змісту доказів, що нею надані, відсутність предмету позову - належного їй автомобілю, місцезнаходження якого позивачкою не повідомлено, є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, застосовуючи обраний позивачкою спосіб захисту, суд не вирішив питання щодо її обов`язку повернути пошкоджені деталі, повна вартість яких стягується з відповідача. Також позивачкою не надано доказів факту спричинення їй моральної шкоди, а також розрахунку та обґрунтування її розміру, тому позов в частині стягнення моральної шкоди є безпідставним.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що 06 грудня 2016 року, близько 6 год. 35 хв. в с. Яроші Глобинського району Полтавської області сталася ДТП за участю автомобіля Богдан 211040, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом БЗП 7-02, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля LEXUS RX-200Т, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2016 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП. Даним судовим рішенням встановлено, що водій автомобіля Богдан 211040, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом БЗП 7-02, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не витримав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечного інтервалу та, виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення з автомобілем LEXUS, д.н.з. НОМЕР_3 , що рухався назустріч.

Згідно частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертизи № 811/812, складеного 31 липня 2018 року на виконання ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2018 року, вартість матеріального збитку (шкоди), завданої власнику автомобіля «LEXUS RX-200Т», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.12.2016 року станом на момент ДТП становила 247036,90 грн. Виявлені пошкодження автомобіля «LEXUS RX-200Т», д.н.з. НОМЕР_3 носять аварійний характер і утворилися внаслідок ДТП, що відбулася 06.12.2016 року. Пошкоджень, які носять експлуатаційних характер не встановлено.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобілю Богдан 211040, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом БЗП 7-02, д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «Європейський Страховий Союз» в межах ліміту відповідальності страховика за шкоду, завдану майну третіх осіб, що за виключенням франшизи становить 98055,45 грн. на одного потерпілого.

18 травня 2018 року Моторним (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) відповідно до порядку повернення гарантованих внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах шляхом врегулювання страхових випадків, з урахуванням граничних сум, затверджених рішенням Президії МТСБУ від 22.03.2018 р. (протокол № 418/2018), було прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 відшкодування шкоди в розмірі 6000 грн.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами частин другої, п`ятої статті 1187, пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції вірно виходив з того, що шкода, завдана потерпілій ОСОБА_2 з вини ОСОБА_1 підлягає стягненню з останнього на користь позивача в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди (матеріального збитку) - 247036,90 грн. та сумою страхового відшкодування - 98055,45 грн., що становить 148981,45 грн. Такі висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Заперечення відповідачем доказів щодо розміру завданого позивачці матеріального збитку ґрунтуються на його власній думці та таким доводам місцевим судом дано належну оцінку.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тобто, визначення способу відшкодування майнової шкоди є правом потерпілої особи, якому кореспондується обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати шкоду в обраний потерпілим спосіб, тому відшкодування позивачці майнової шкоди у розмірі реальних збитків відповідає вимогам закону.

Обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення є предметом доказування (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування покладається на кожну із сторін. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи проти визначеного судом розміру відшкодування майнової шкоди, належних та допустимих доказів на спростування висновків суду відповідач по справі не надав та обставин відсутності такої шкоди не довів.

Оскільки на час розгляду справи автомобіль «LEXUS RX-200Т», д.н.з. НОМЕР_3 не перебував у власності ОСОБА_2 , що вбачається з довідки Територіального сервісного центру № 5342 Регіонального сервісного центру в Полтавській області Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2018 р. № 847, та позивачкою не відновлювався, доводи апеляційної скарги відповідача щодо передачі йому пошкоджених деталей автомобіля після відшкодування збитків є безпідставними.

Згідно частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діянь її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями її заподіювача та вина останнього у її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює шкоду та з чого він виходить.

Оскільки судом встановлено, що внаслідок винних неправомірних дій відповідача було пошкоджено автомобіль позивачки, їй безумовно було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням її майна (пункт 3 частини другої статті 23 ЦК України).

Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер, тривалість та обсяг спричинених моральних страждань внаслідок незаконних дій відповідача, ступінь вини відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і діями заподіювача, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення такої вимоги.

Визначений судом розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 5000 грн., що підлягає стягненню з відповідача, відповідає вимогам статті 23 ЦК України щодо розумності та справедливості.

На підставі наведених обставин, проаналізувавши матеріали справи, враховуючи, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами факт завдання майнової та моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про часткове задоволення позову відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення не відповідає фактичним обставинам справи та ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегією суддів не вбачається.

Ухвалою апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року було зупинено дію рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 липня 2019 року до закінчення апеляційного розгляду, яка підлягає відновленню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль