Номер провадження 2-о/243/1915/2019
УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

«03» грудня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

з участю секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, в залі судових засідань №19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, обґрунтовуючи Заяву тим, що його бабусі - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,2200 га, яка розташована на території с. Пришиб Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю, серія ДНА -75 від 27 вересня 1996 року.

15 квітня 2019 року він звернувся до нотаріуса з Заявою про прийняття спадщини за Заповітом, однак нотаріус повідомила його про те, що він повинен надати технічну документацію з присвоєнням кадастрового номеру цій земельній ділянці.

При розробленні технічної документації на вищезазначену земельну ділянку стало відомо, що фактична площа земельної ділянки складає 0,1772 га, що дещо відрізняється від площі 0,2200 га, яка вказана в Державному акту на право приватної власності на землю, серії ДНА -75 від 27 вересня 1996 року. Дана розбіжність у розмірі земельної ділянки сталася тому, що межі встановлювалися за фактичним користування, тобто по існуючій огорожі, а в процесі виконання польових та камеральних робіт виявлено інший розмір земельної ділянки.

Зазначає, що у зв`язку з допущеною опискою він не може отримати правовстановлюючий документ, а також вільно розпоряджатися своєю власністю, присвоїти кадастровий номер, оскільки дані площі у Державному акті не збігаються, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав, оскільки в інший спосіб він не може захистити свої права і для вільного володіння і користування своєю власністю необхідно встановити факт належності особі правовстановлюючого документу.

Просить суд, встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серія ДНА -75 від 27 вересня 1996 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №69, виданий Маяківською сільською радою народних депутатів Слов`янського району Донецької області на ім`я ОСОБА_3 , належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею не 0,2200 га, а фактично площею 0,1772 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с. 23, 24), причини неявки суду не повідомив та не звертався з Заявами про відкладення розгляду справи.

Представник заінтересованої особи - Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 23).

03 грудня 2019 року від Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області надійшла Заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти задоволення вимог ОСОБА_2 (а.с. 25).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, приходить до висновку, що вимоги заяви ОСОБА_2 до Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що до справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відносяться справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пленум Верховного Суду України у п.1постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 3 цієї Постанови, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Встановлення даного факту заявник пов`язує із захистом своїх майнових прав та наміром вступити у спадщину після смерті своєї бабусі - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДНА-74 від 27 вересня 1996 року, який виданий на підставі рішення Маяківської сільської ради народних депутатів від 25 вересня 1996 року, є власником земельної ділянки площею 0,2200 га, яка розташована на території с. Пришиб Маяківської сільської ради, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

13 вересня 2019 року з метою присвоєння даній земельній ділянці кадастрового номеру та отримання даної земельної ділянки у спадок за Заповітом, ОСОБА_2 звернувся до інженера-землевпорядника з заявою про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Однак при розробленні технічної документації стало відомо, що межі даної земельної ділянки дещо різняться.

Згідно ст. 2 Земельного Кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст.79-1 ЗК формування земельної ділянки полягає у визначені земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають реєстрації в Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.

За ч. 9,10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Згідно ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Статтею 24 цього Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Стаття 152 ЗК України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

В даному випадку вбачається спір про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки позивач просить суд встановити факт не належності правовстановлюючого документу ОСОБА_4 (розбіжності у її прізвищі та імені при видачі правовстановлюючого документу з прізвищем у її паспорті), а саме у площі земельної ділянки, що не може бути встановлено в порядку окремого провадження, а тому ОСОБА_2 з відповідним вимогами слід звернутися до суду шляхом пред`явлення позову, при розгляді якого судом має бути дана оцінка зазначеним заявником обставинам.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_2 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви вбачається спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що Заяву ОСОБА_2 до Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, необхідно залишити без розгляду, оскільки з заявлених вимог вбачається спір про право, роз`яснивши заявникам, що вони мають право звернутися до суду на загальних підставах, в позовному провадженні.

Керуючись ст. ст. 152, 158 Земельного Кодексу України, п.1 ч.2 ст. 200, 259, 260, 294 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що з вказаними вимогами він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали складено 03 грудня 2019 року.

З оригіналом згідно

Ухвала не набула законної сили

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова