Справа № 310/9910/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

19 листопада 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мариніна О.В.

при секретарі Артьоменко Д.О.

представника позивача адвоката Соботюк В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 310/9910/18 за позовом ОСОБА_1 діючої як законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених в наслідок злочину, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 діюча як законний представник ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок злочину, які в подальшому уточнила, мотивуючи тим, що 28.02.2018 року в м. Бердянську, відповідач, керуючи транспортним засобом «Hyundai I30» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушила вимоги Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_2 . В результаті ДТП ОСОБА_2 отримала чисельні тілесні ушкодження, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, з якими її було доставлено до КУ БМР «Бердянське територіальне медичне об`єднання», а в подальшому до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечнікова». Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 з часу ДТП та на теперішній час продовжує лікування у зв`язку з чим несе матеріальні витрати. А саме в період з 29.05.2018 року по 15.04.2019 року на лікування ОСОБА_2 було витрачено 328078,52грн. Відповідачу про стан ОСОБА_2 відомо, в добровільному порядку не хоче відшкодовувати завдані збитки. Крім матеріальних збитків, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 375000грн., мотивуючи тим, що ОСОБА_2 після ДТП деякий час не розуміла, що саме з нею трапилось через отриману травму голови, а коли пришла до свідомості то тоді зазнала величезного шоку, переживає через те, що її дочка постійно опікується нею, постійно відчуває фізичний біль і досі від отриманих тілесних ушкоджень, зазнає психологічні страждання через те, що знаходиться постійно в лежачому положенні, не може себе в достатній мірі обслуговувати, що вкотре призводить до відчуття принизливості. З часу трагедії, у ОСОБА_2 повністю змінився устрій життя, вона не може як раніше знаходитись на вулиці, спілкуватись зі своїми подругами та знайомими, що призводить до моральних страждань.

А також просить стягнути процесуальні витрати в розмірі 5000 грн., за сплату за правничу допомогу адвоката.

В судовому засіданні представник позивача (за ордером) - адвокат Соботюк В.А. позовні (уточнені) вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити. Додатково пояснив, що вимоги про стягнення матеріальних збитків стосуються лише понесених витрат на лікування ОСОБА_2 за період з 29.05.2018 року по 15.04.2019 року, так як витрати з 28.02.2018р. (з часу ДТП) до 28.05.2018 року, відповідач відшкодувала в добровільному порядку за вироком Бердянського міськрайонного суду від 23.07.2018 року. ОСОБА_2 після ДТП спочатку проходила стаціонарний курс лікування в КУ БМР «Бердянське територіальне медичне об`єднання» з 28.02.2018р. по 06.03.2019р., потім в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечнікова» з 06.03.2019р. по 03.09.2018р., а потім з 11.09.2018р. і потеперішній час проходить лікування за місцем мешкання під наглядом сімейного лікаря. Він як представник, звертався до відповідача з письмовою вимогою про відшкодування понесених витрат, ще до подання позовної заяви, але остання ні як не відреагувала на це.

18 листопада 2019 р. представник надав заяву про розгляд справи в його відсутність та відсутність позивача. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 ) 14.05.2019 року надала заяву в якій вказала свою адресу та контактний номер телефону, просила повідомити про час та дату розгляду справи. Судом здійснювались виклики ОСОБА_3 на адресу, вказану позивачем, а також адресу зазначену самим відповідачем в заяві, проте конверти на ім`я ОСОБА_3 повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Однак, будь-яких заяв про зміну свого місця проживання заявник ОСОБА_3 суду не подавала.

Враховуючи, що ОСОБА_3 відомо про наявність даного судового провадження, про що свідчить її заява від 14.05.2019 року, судом вжито всі заходи, щодо виклику відповідача ( судові повістки за адресою реєстрації, за адресою місця проживання, вказаного самим відповідачем, СМС-повістки), суд дійшов до висновку що відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, двічі не з`явився до суду, відзиву, заяви про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення слухання справи до суду не надав, тому відповідно ст. 280 ЦПК України, судом постановлено провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 20.06.2002р., свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 від 25.09.1999р. та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 від 06.04.2010р.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2018р. відповідача визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керування транспортними засобами, із застосуванням відносно основного покарання вимог ст.ст.75-76 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

Вирок набрав законної сили, що підтверджується ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 березня 2019 року (провадження 11-кп/807/929/19).

Як вбачається з вищевказаного вироку, 28.02.2018 приблизно о 08 годині 30 хвилин, в світлу пору доби, в м.Бердянську Запорізької області, відповідач, в результаті ДТП скоїла наїзд на ОСОБА_2 , в результаті наїзду остання отримала наступні тілесні ушкодження: тяжку черепно-мозкову травму. Забій головного мозку II ступеня (середньої) тяжкості. Субарахноїдальний крововилив (крововилив над павутинною оболонкою головного мозку). Двосторонні субдуральні гідроми (крововилив під тверду мозкову оболонку). Відкритий перелом потиличної кістки з переходом на основу черепа. Забита рана м`яких тканин волосистої частини голови. Травматичний шок II ступеня. Закритий багатоуламковий перелом верхньої третини лівої ліктьової кістки зі зміщенням, які в сукупності кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Під час розгляду кримінального провадження, відповідач, свою вину визнала повністю.

Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно виписного епікризу з історії хвороби №Э1651 від 03.09.2018р., ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні в відділенні церебральної нейрохірургії №2 КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечнікова» з 06.03.2018 року по 03.09.2018р. (5 місяців, 28 днів).

З 11.09.2018р. продовжує лікування, знаходиться під наглядом лікаря загальної практики сімейного лікаря АЗПСМ №1 з діагнозом : наслідки перенесеної важкої сполучної ЧМТ, забою головного мозку ІІст.,САК, двосторонні субдуральні гігроми, відкритого перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа, закритого багато уламкового внутрішньосуглобового перелому ліктівої кістки, ГПМК(27.03.2018). Дісциркуляторна після травматична єнцефалопатія ІІІ ст. з помірним інтелектуально-мнестичним зниженням. Виражена координаторно-мозочкова недостатність. Порушення функції тазових органів за центральним типом. Динамічна афазія з сенсорним компонентом, важка ступень алексія. Парез лівих кінцівок, помірний в нозі, виражений в руці, що підтверджується відповідями на адвокатські запити від 15.11.2018р. №01-18/37 та від 07.11.2019р. №01-14/1674.

Як вбачається з виписного епікризу № Э1651, медичної карти амбулаторного хворого, відповіді на адвокатський запит від 07.11.2019р. ОСОБА_2 були призначені наступні лікарські засоби: цефазолін, дексалгін, фраксіпарін, нейроксон, пентоксифиллін, р-р Хартмана, Дарроу, стерофундін, метронідазол, ессенціале, омепразол, гліателін, аксотілін, нистатін, ванатес-комби, ебрантіл, каптопрес, леркамен, фурамаг, корвитол, раниприл, еллетор, велетекс, генсулін Р, магнезія, улсепан, раміпріл, сертофен, атропін, кваніл, осетрон, езонекса, езонекс, вазар, корвітон, діаліпон, пан текс, леркамен, панадол, німесіл, дуфалак, меробозід, перкомен, левофлоксацін, лібро, ПК-Мерц, гекодез, лінезолід, меронем, анаперон, лакто, лінекс, флуконазол, тівортін, валодін, аторіс, кардіомагніл, моносан, клопідогрель, предуктал МР, ізо-нет спрей, гівалекс, цефтріаксон, медотілін, ванадіп, гліатілін, софор, діабетон МР,ману рал, клотримазол, ЛФК, масаж; фенобарбітал, Актропіт, альгеріка, ПК-мерц, гліателін, кортексін, нольпаза, вальсокор, конкор, діабетон, софор, вальпроком, генінсулін.Харчування через зонд Нутріком.

Також зазначено, що після стаціонарного лікування, ОСОБА_2 було рекомендовано продовжувати лікування за місцем мешкання, заняття ЛФК, масаж, фізіотерапія, приймати клексан, нормовен, еластичне бинтування н/к (компресионні панчохи), кортексин, тардиферон, кардіомагніл, корвітол, вальсакор, валодін, ПК-мапц, діабетон, софор, актопід, контролювати глюкозу, загальні аналізи крові, сечі.

Дослідивши оригінали чеків надані представником позивача, суд приходить до висновку, що дійсно ОСОБА_2 з часу настання ДТП продовжує лікування від отриманих ушкоджень по теперішній час і що в зазначений в позові строк з 29.05.2018 року по 15.04.2019 року несла витрати на придбання вказаних лікарських засобів, медичних препаратів, за медичні послуги з метою продовження лікування та реабілітації.

03.08.2018р. представник - адвокат Соботюк В.А., звернувся до відповідача з письмовою вимогою, щодо відшкодування збитків на лікування за період з 29.05.2018р. по 31.07.2018р. Вказану вимогу відповідач отримала 13.08.2018р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині задоволення вимог про відшкодування матеріальних збитків слід задовольнити повністю, так як вони підтверджені документально належними доказами.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно практики, викладеної у п.9 Постанови ПВСУ № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами сторони позивача, що ОСОБА_2 в результаті ДТП зазнала моральної шкоди, яка полягає в відчуті фізичного болю, душевних стражданнях, частково втратила пам`ять, змінився її устрій життя, так як постійно знаходиться в лежачому стані та продовжує лікування, потребує постійного догляду, вказане підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Але, як встановлено і це не заперечується стороною позивача, відповідач після скоєння ДТП особисто витрачала кошти на придбання ліків для ОСОБА_2 , частково відшкодувала матеріальні збитки понесені до 29.05.2018р., має на утримані неповнолітню дитину, а також повністю відшкодувала моральну шкоду дочці ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , тому суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає що з відповідача слід стягнути в рахунок компенсації за завдану ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100 000грн.

Щодо звернення з позовом до суду ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 , слід зазначити, що частиною 2 ст.172 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Як вбачається з дослідженої медичної документації та відповідей на адвокатські запити, ОСОБА_2 з часу отримання тілесних ушкоджень та по теперішній час знаходиться у важкому стані, немобільна, астенезована, контакт поверхневий, пам`ять знижена, не орієнтується в часі і в просторі, в позі ОСОБА_5 не стоїть, харчування відбувається через зонд. Вказане дає підстави суду вважати, що ОСОБА_2 знаходиться в немічному стані, є не працездатною, що також підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААБ № 018456 від 09.11.2018р. відповідно до якої вона визнана інвалідом 1Б групи безстроково, потребує постійного стороннього регульованого догляду.

Таким чином, суд вважає що ОСОБА_1 , як дочка ОСОБА_2 має право звертатись з вказаним позовом до суду, вказане відповідає правовій позиції викладеній в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 10.10.2012р. (справа № 6-24306св12), а також є прямим її обов`язком щодо піклування про свою непрацездатну матір (ст.51 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат,пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому ч.ч. 2-4 наведеної статті ЦПК України встановлено порядок та умови визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та адвокатом Соботюк В.А. було укладено договір № 18/2 від 20.04.2018 року про надання правової допомоги як їй так і її матері ОСОБА_2 .

Згідно до акту № 1/18 від 26.11.2019 року про розрахунок витрат за послуги адвоката та виконаних робіт, гонорар адвоката за надання правничої допомоги у вказаній цивільній справі склав 5000 грн., при цьому у вказаному акті адвокатом зазначено детальний опис проведених робіт (наданих послуг), які він надав позивачу в рамках даної цивільної справи.

Факт понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у даній справі свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру № 1/18 від 26.11.2018 року про сплату адвокату гонорару в сумі 5000 грн.

За таких умов, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката відповідають критеріям, визначеним у ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язанні з розглядом справи покладаються на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Суд, діючи до положень ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір на загальну суму 5201,79 грн. (з розрахунку: матеріальні вимоги 328078,52грн.х1%= 3280,79грн., моральна шкода 100000 грн. х1,5%, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1921грн.).

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, ст.1166, 1167, ст. 1187, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 діючої як законного представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , в інтересах якої діє як законний представник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , в рахунок відшкодування матеріальних збитків 328078 грн. 52 коп., та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., а також понесені процесуальні витрати за правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 судовий збір на користь держави в сумі 5201,79 грн.

В задоволенні іншої частини вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 29 листопада 2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. В. Маринін