ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7248/19 Справа № 175/4983/17 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Просила стягнути на її користь з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини (а.с.2-5).

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.22).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року по вищевказаній справі залишено без задоволення (а.с.48).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою. Просить рішення суду частково скасувати та ухвалите нове, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі, меншому ніж 1/4 частини його заробітку (доходу) (а.с.49-51).

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що він визнає, що зобов`язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття, однак, має на утриманні непрацездатну матір та має ще одну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому не може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.10.2002 року (а.с.9).

Сторони є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 (а.с.10).

28.04.2004 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 28.04.2004 року (а.с.11).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 може надавати матеріальну допомогу, у визначеному розмірі, неповнолітній дитині, яка її потребує.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Згідно з ст.150 СК України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції, апелянт посилається на те, що на його утриманні перебуває його непрацездатна матір, проте, на підтвердження вказаних доводів, всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не було надано будь-яких доказів.

Однак, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги, щодо знаходження на утриманні відповідача ще однієї дитини та вважає, що задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 , судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідач має на утриманні ще одну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 (а.с.40).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача щодо перебування на його утриманні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України та зменшує розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_1 на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначений розмір аліментів є достатнім та відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

З урахуванням того, що апеляційна скарга відповідача задоволена частково, відповідачу слід компенсувати за рахунок держави судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмір 1152,60 (а.с.52).

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - змінити, зменшивши розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмір 1152,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: