Постанова

Іменем України

17 січня 2019 року

м. Київ

справа № 215/4710/15

провадження № 61-25560св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Південний»,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Теком»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року у складі судді Квятковського Я. А. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року у складі суддів Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Південний» (далі - ПАТ «АБ «Південний», банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Теком» (далі - ПрАТ «СК «Теком»), вимоги якого уточнив під час розгляду справи та просив стягнути з відповідача н6а його користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 62328,36 грн та судовий збір у розмірі 623,28 грн.

Позов мотивовано тим, що 24 лютого 2014 року на перехресті вул. Червоної та вул. Чкалова у м. Дніпро, ОСОБА_5, керуючи належним їй автомобілем «Шкода», державний номер НОМЕР_1, порушила правила дорожнього руху та скоїла дорожньо-транспортну пригоду, допустивши зіткнення з автомобілем «VW-Тrаnsроrtеr», державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ПАТ «АБ «Південний», внаслідок чого автомобіль «VW-Тrаnsроrtеr» отримав механічні пошкодження, а позивачу було заподіяно шкоду в розмірі 158 016,93 грн згідно висновку експертного дослідження.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

28 липня 2014 року позивач звернувся до ПрАТ СК «Теком», в якому застраховано транспортні засоби підприємства, та після проведення експертного дослідження і повного розслідування страхового випадку позивачу було виплачено 91 220,39 грн, тобто частину завданих збитків.

Іншу частину збитків, що залишилась непокритою страховим відшкодуванням банк просив стягнути з винної у ДТП особи.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 13 березня 2017 року про виправлення описки, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «АБ «Південний» матеріальну шкоду в розмірі 62 328,36 грн. та судовий збір у розмірі 623,28 грн., а всього 62 951,64 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_5 є винною в спричиненні ДТП, а тому, на підставі статей 1166, 1187 ЦК України має нести відповідальність за заподіяну з її вини матеріальну шкоду позивачу в повному обсязі та сплатити останньому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_7 є особою, яка має відшкодовувати ПАТ «АБ «Південий» збитки, завдані пошкодженням належного йому на праві владності автомобіля.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5,посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалені ними рішення та відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, обставини, які визнав встановленими є недоведеними. Судами неправильно застосовано норми матеріального права. Під час проведення експертизи вартості збитків по ремонту завданих у ДТП збитків належному банку автомобілю не враховано неспівпадіння номеру шасі і кузова з номером, указаним в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, та не враховано, що позивачем був наданий експерту зовсім інший автомобіль, ніж той, що пошкоджено у ДТП. Відремонтовано, відповідно, був також інший автомобіль. Крім того, заявник вказує на те, що не була належним чином повідомлено про огляд пошкодженого у ДТП транспортного засобу та проведення експертного дослідження, а складений висновок експерта не є допустимим доказом та не може прийматися судом до уваги при вирішенні даного спору. Послався на різницю пробігу на спідометрі автомобіля та невідповідність пошкоджень, отриманих належним банку автомобілю у ДТП та пошкоджень, які встановлені під час експертного дослідження та ремонту.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі. Справу витребувано із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ «СК «Теком» не погодилось з доводами відповідача та просило залишити ухвалені у справі рішення сідів першої та апеляційної інстанції без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Інші учасники справи не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом положень статті 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункту 1 частини другої статті 22 ЦК Українивизначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК Українимає відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вирішуючи спір, суди, належним чином дослідили та дали оцінку поданим сторонами доказам, з урахуванням положень статей 1187, 1192, 1194 ЦК України дійшли правильного висновку про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підтверджується належними і допустимими доказами, яким суди попередніх інстанцій дали належну оцінку, а доводи касаційної скарги щодо недоведення розміру такої шкоди спростовуються матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги відповідача про те, що при проведенні експертного дослідження, було оглянуто інший транспортний засіб, ніж пошкоджено унаслідок ДТП, що визначені експертом пошкодження транспортного засобу не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема, пошкодженням цього транспортного засобу, які були зафіксовані при його огляді безпосередньо на місці дорожньо-транспортної пригоди, спростовуються матеріалами справи та обставинами, встановленими судами на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів.

Під час розгляду справи судами встановлено, що при проведенні експертного дослідження, було оглянуто саме належний позивачу транспортний засіб, який був пошкоджений у ДТП, винною у якій визнано ОСОБА_5

Так, детальне дослідження пошкоджень транспортного засобу, який належить позивачу та пошкоджено у ДТП було здійснено ПрАТ СК «Уніка», якою застраховано цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_5, та судовим експертом-автотоварознавцем, за участю представника ПрАТ СК «Уніка», на замовлення ПрАТ «Теком», яким застраховано пошкоджений транспортний засіб.

Встановлені експертом пошкодження, при детальному дослідженні транспортного засобу, не виходять за межі видимих пошкоджень, які були виявлені на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Експертний висновок складено з дотриманням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року з відповідними змінами.

При цьому, достовірність вказаного висновку та його належність, як доказу, відповідач ОСОБА_5 під час розгляду справи не спростувала.

Наведені у касаційній скарзі доводи відповідача зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно ідентифікації транспортного засобу, який пошкоджено у ДТП та який оглянуто під час експертного дослідження, встановлення судами ідентичності цього транспортного засобу. Разом з тим, такі висновки судів під час розгляду справи відповідачем не спростовані, а наведені доводи були предметом детальної перевірки судів, які обґрунтовано їх відхилили.

За своїм змістом доводи касаційної скарги є аналогічними аргументам, викладеним в апеляційній скарзі відповідача, яким суд апеляційної інстанції дав належну оцінку та висновки щодо яких ґрунтовно виклав у мотивувальній частині постановленої ним ухвали.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та не можуть бути підставою для скасування правильних по суті судових рішень.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська