ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«17» січня 2019 року м. Херсон

Справа № 766/21865/17

Провадження № 22-ц/819/223/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В. Е. від 22 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області, третя особа: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до Управління Служби безпеки України в Херсонській області, третя особа: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради про звільнення майна з-під арешту, виключення запису про арешт з реєстру.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1.

Маючи намір розпорядитися належним їй нерухомим майном, вона дізналася про те, що за зазначеною квартирою згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано обтяження, у вигляді арешту нерухомого майна.

Вказаний арешт накладено 26 лютого 2009 року постановою слідчого відділу УСБУ в Херсонській області в межах кримінальної справи, яку було порушено стосовно неї за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 06 березня 2009 року скасовано постанову про порушення кримінальної справи та прийнятті її до свого провадження від 23 лютого 2009 року відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, однак судом не було вирішено питання про скасування арешту майна.

З метою зняття арешту з належного їй майна, вона звернулася до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області з відповідною заявою. Ухвалою слідчого судді від 18 жовтня 2017 року їй відмовлено в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1, оскільки питання про його скасування повинно вирішуватися в порядку КПК України 1960 року, а не КПК України 2012 року.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2017 року у зв'язку з тим, що вказана ухвала не входить у визначений ч. 1 ст. 309 КПК України перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку.

В судовому засіданні під час розгляду заяви про скасування арешту майна прокурором було зазначено, що матеріали кримінальної справи, в межах якої 26 лютого 2009 року постановою слідчого було накладено арешт, відсутні у зв'язку з закінченням строку їх зберігання в архіві. Тобто, з огляду на відсутність кримінальної справи зняти арешт з нерухомого майна в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 126 КПК України 1960 року неможливо.

Позивач зазначала, що обтяження у вигляді арешту, зареєстрованого за належною їй квартирою, створює перешкоди в реалізації права розпорядження належним їй майном.

Просила на підставі ст. ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, задовольнити її позов.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2018 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області, третя особа: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Херсонської міської ради про звільнення майна з-під арешту закрито.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

У відзиві на апеляційну скаргу УСБУ в Херсонській області частково погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає, що за встановлених обставин справа повинна розглядатися в порядку позовного провадження, однак вважає себе неналежним відповідачем, а належного відповідача не було залучено до участі у розгляді даної справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки арешт на квартиру ОСОБА_5 було накладено на підставі постанови слідчого відділу УСБУ в Херсонській області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 83884698 від 30 березня 2017 року ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом м. Херсона Клименко М.Т. за реєстровим №1922 /а. с. 5 - 6/.

З відповіді слідчого відділу СБУ від 28 квітня 2017 року №71/22/3-3162 вбачається, що у провадженні слідчого відділу УСБУ в Херсонській області знаходилась кримінальна справа №502, яку порушено 23 лютого 2009 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України стосовно головного бухгалтера Херсонської обласної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_5 Постановою слідчого відділу УСБУ в Херсонській області від 26 лютого 2009 року накладено арешт на майно ОСОБА_5, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 06 березня 2009 року скасовано постанову від 23 лютого 2009 року про порушення кримінальної справи № 502 та прийнятті її до свого провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України /а. с. 7/.

Згідно ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна відмовлено за необґрунтованістю. Суддя зазначила, що арешт майна ОСОБА_5 застосовано під час досудового слідства, продовжує свою дію і може бути скасований лише в порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року в порядку ст. 174 КПК України, на яку посилалася ОСОБА_5 у клопотанні, передбачає розгляд клопотання слідчим суддею, інститут яких введено з прийняттям КПК України 2012 року/а. с. 9 - 10/.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту на майно, оскільки вказане судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку /а. с. 11/.

Відповідно до ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2017 року заяву ОСОБА_5 про скасування арешту на майно повернуто заявнику, оскільки заява подана поза межами кримінального провадження, ст. 174 КПК України, на яку посилається заявник регулює питання про оскарження арешту майна в рамках кримінального провадження під час досудового розслідування. Оскільки арешт на майно було накладено в рамках кримінального провадження, порушеного до набрання чинності КПК України 2012 року і справа не надійшла до суду, питання вирішуються за правилами ч. 4 ст. 126 КПК України 1960 року слідчим /а. с. 12/.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20 листопада 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2017 року, як такої, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку /а. с. 13 - 14/.

Разом з тим, згідно довідки УСБУ в Херсонській області, кримінальна справа № 502 відносно ОСОБА_5, в межах якої 26 лютого 2009 року постановою слідчого було накладено арешт, зберігається в архіві.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Порядок накладання арешту на майно та скасування арешту було урегульовано у статтях 126, 234 КПК України від 1960 року.

Після набрання чинності КПК України від 2012 року та на час звернення до суду з цивільним позовом позивач має право захистити свої права відповідно до норм КПК України, у порядку кримінального судочинства.

Таке право передбачене пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року, а саме, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

З набранням чинності КПК України від 2012 року права власника, який не є учасником кримінального провадження, якщо при проведенні дізнання чи попереднього слідства були порушені його права власника, стали більш захищеними саме заходами кримінально-процесуального закону.

Згідно з вимогами частини першої статті 5 КПК України від 2012 року, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Оскільки кримінальна справа, у якій ухвалена постанова про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_5, зберігається в архіві УСБУ та справа не передана до суду на час набрання чинності КПК України від 2012 року, то вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.

Згідно зі статтею 174 КПК України від 2012 року інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Тобто чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника, який не є учасником кримінального провадження і, разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд правильно застосував норми процесуального права, а саме: статті 19, 205 ЦПК України та положення КПК України у редакціях, чинних на час подання позову до суду та закрив провадження у справі, оскільки обмеження у здійсненні права власності позивача відбулися при проведенні досудового розслідування у порядку кримінального судочинства згідно з постановою слідчого та оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано у порядку іншого, а саме цивільного судочинства, оскільки КПК України передбачено порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6 про те, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту підлягають відхиленню, оскільки у даному випадку арешт на майно заявника накладено в рамках кримінального провадження, тому зняття арешту з вказаного майна повинно розглядатися у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6 не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують, тому підлягають відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якої діє ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 18 січня 2019 року.