Єдиний унікальний номер 725/6325/18
Номер провадження 4-с/725/45/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2019 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

За участю секретаря: Марчука Д.М.

Стягувача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Другий відділ Державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання неправомірними дій державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ :

23.11.2018 року боржник ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Посилалася на те, що постановою від 04.11.2015 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №49225714 за виконавчим листом №725/3957/15ц, виданим Першотравневим районним судом м.Чернівці 15.09.2015 року.

22.11.2018 року їй стало відомо про те, що 25.09.2018 року державним виконавцем Шешуряк В.Т. була винесена постанова про звернення стягнення на її заробітну плату на підставі ст.68 Закону України «Про виконавче провадження».

Із такими діями державного виконавця вона не погоджується, оскільки у неї наявне інше майно. Зокрема, їй на праві власності належить квартира, тому звернення на заробітну плату вважає завчасним.

Просила визнати дії державного виконавця Другого відділу ДВС м.Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_3 в частині винесення 25.09.2018 року постанови про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 неправомірними та скасувати її.

Представником Другого відділу Державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області було подано до суду відзив на скаргу, в яких державний виконавець вказувала на те, що дії, вчинені у межах виконавчого провадження були правомірними. Зокрема зазначила, що квартира №1-а, що по вул. Українській, 44 м.Чернівці, яка належить на праві власності ОСОБА_2, перебуває в іпотеці за кредитним договором, іпотекодержателем виступає ТОВ «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал». Просила відмовити в задоволенні скарги.

Скаржник ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій скаргу підтримала та просила розглянути у її відсутності.

Представник Другого відділу Державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області у судове засідання не зявився, просив розглянути справу у його відсутності.

Стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав.

Заслухавши пояснення стягувача, дослідивши письмові докази провадження, суд, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права та свободи; б) у триденний строк з дня, з коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з поданої до суду скарги, стягувач по виконавчому провадженню вважає, що її права були порушені, оскільки державним виконавцем було безпідставно звернуто стягнення на її заробітну плату.

Як було встановлено судом, 15.09.2015 року Першотравневим районним судом м.Чернівці на виконання рішення суду від 17.08.2015 року у справі №725/3957/15 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 1000000 гривень (а.с.42).

25.09.2019 року стягувачем ОСОБА_1 було предявлено зазначений виконавчий лист до виконання (а.с.41).

На підставі вказаної заяви 04.11.2015 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №49225714 з примусового виконання виконавчого листа №725/3957/15 (а.с.40). Одночасно вказаною постановою було розяснено боржнику ОСОБА_4 її обовязок виконати рішення суду протягом семи робочих днів.

У вказаний термін рішення суду у добровільному порядку виконано не було.

25.09.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_2, яка перебуває у трудових відносинах з Чернівецьким трестом зеленого господарства (а.с.26).

Даючи оцінку аргументам боржника-скаржника, що були викладені нею у поданій до суду скарзі, суд враховує таке:

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (Стаття 3 Закону).

Перелік заходів примусового виконання наведено у ст. 10 вказаного Закону. Зокрема, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

За змістом ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник (стаття 50 Закону).

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;3) наявна письмова згода заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" (стаття 51 Закону).

За змістом ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Як було встановлено судом, квартира №1-а, що по вул. Українській, 44 м.Чернівці на підставі договору іпотеки від 19.12.2007 року була передана в іпотеку АКБ «Форум», правонаступником якого є ТОВ «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал». З цього ж часу на вказаний обєкт нерухомості накладено заборону відчуження (а.с.30-36).

Таким чином, право іпотеко держателя на задоволення забезпечених вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особамиу даному випадку виникло раніше ніж право вимоги стягувача у виконавчому провадженні на підставі рішення суду від 17.08.2015 року.

Таким чином, суд, ознайомившись з усіма доводами сторін та матеріалами виконавчого провадження, приходить до переконливого висновку, що дії Другого відділу Державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області були правомірними.

Згідно ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3, п.18 постанови №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень субєкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у звязку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що скарга - необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.8, 81, 247, 447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Другий відділ Державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання неправомірними дій державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька