ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Харків

Справа № 638/14734/19

Провадження № 22-ц/818/ 5581/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря: Кучер Ю.Ю.

Учасники справи:

Заявник: адвокат Лой Федор Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою адвоката Лой Федора Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

за апеляційною скаргою адвоката Лой Федора Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2019 року, постановлену суддею Грищенко І.О.,-

в с т а н о в и в :

20 вересня 2019 року адвокат Лой Ф. А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просив накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 . В якості зустрічного забезпечення встановити для ОСОБА_1 заборону на вчинення дій, пов`язаних із використанням квартири АДРЕСА_2 шляхом зміни їхніх технічних чи конструктивних якостей, передачу спірних приміщень квартири у користування третім особам, вчинення інших дій, які у майбутньому можуть суттєво ускладнити власникові реалізовувати правомочності власника майна.

В обґрунтування поданої заяви посилався на те, що у 1996 році ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на той момент був членом Молодіжного житлово - будівельного кооперативу «Незабудка» повністю виплатив вартість квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим став власником вказаного об`єкта нерухомого майна. Згодом 19.03.2014 р. ОСОБА_4 на підтвердження свого права власності отримав свідоцтво про право власності на вказану вище квартиру серія НОМЕР_4, видане державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Лагутіною С. В. Як первісний внесок на придбання вказаної квартири, так і регулярні платежі, включаючи останній, були здійснені ОСОБА_3 під час перебування останнім у зареєстрованому шлюбі із заявником, яка ведучи із чоловіком спільне господарство, будучи офіційно працевлаштованою, брала участь у витратах, пов`язаних із сплатою первісного та усіх без виключення наступних платежів. Заявник вважає, що дана квартира була придбана у зареєстрованому шлюбі між ОСОБА_3 та заявником. Станом на 1996 рік, тобто на момент набуття права власності на квартиру, ОСОБА_3 перебував із заявником у шлюбі, зареєстрованому 27.09.1979 р. У зв`язку з чим заявник на момент виплати повної вартості квартири кооперативу також отримала право власності на зазначене майно на праві спільної сумісної власності. Відчуження квартири АДРЕСА_2 шляхом укладання договору купівлі - продажу, здійснене її колишнім чоловіком ОСОБА_3 , без її згоди, порушує її права власності на вказане майно, а також ставить під загрозу права та законні інтереси осіб, які мешкають у зазначеній квартирі, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та малолітнього ОСОБА_7 .

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2019 року заяву адвоката Лой Ф. А., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що матеріли справи не містять достатніх даних для забезпечення позову, обґрунтованих доводів заявником не надано. Обраний спосіб забезпечення позову може призвести до необґрунтованого обмеження права власника на реалізацію захищеного права володіння майном.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, адвоката Лой Ф. А., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при розгляді заяви про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, вийшов за межі своєї компетенції, фактично вирішивши по суті спір, відсутній на момент подачі заяви про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, надавши оцінку обставинам, на які посилався заявник в обґрунтування своїх позовних вимог, які можуть бути заявлені у майбутньому при зверненні до суду із позовною заявою. Твердження суду про те, що спірний об`єкт нерухомого майна не може бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є передчасним та таким, що не стосується вирішення питання про забезпечення позову. Посилання суду на правила застосування строків позовної давності також не стосується ані вирішення питання про забезпечення позову, ані спору по суті, крім того може бути застосовано тільки за заявою сторони у спорі. Судом було порушено строк на розгляд заяви про забезпечення позову, передбачений ч.1 ст.153 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін, посилаючись на необгрунтованість вимог позивача і сплив позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено таке.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.09.2019 р. № 179394265, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу квартири серія та номер 1759, виданого 13.05.2019 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., попереднім власником був ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і громадянка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружилися 27 вересня 1979 р. , про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 27.09.1979 р. зроблено відповідний запис за № 2783. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_2 , дружині ОСОБА_1 . Місце реєстрації: Харків, Палац одруження «Дзержинський», що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_2 від 27.09.1979 р.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.02.2007 р. серія НОМЕР_3 , шлюб між чоловіком ОСОБА_3 і дружиною ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 95 від 21.02.2007 р. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: їй - ОСОБА_1 . Місце реєстрації: Дзержинський відділ реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Державний орган, що видав свідоцтво: Дзержинський відділ реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Свідоцтво видано ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03.2014 р., індексний номер 19211201, право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,1 кв. м., житловою площею 39,4 кв. м. зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки обслуговуючого кооперативу житлово - будівельного кооперативу «Незабудка» № 21 від 19.09.2019 р., ОСОБА_3 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 і є власником даної квартири, а також членом кооперативу ЖБК «Незабудка» з 1990 року. Вартість квартири АДРЕСА_3 сплачена повністю у розмірі 16030000,00 крб. Останній пайовий внесок виплачений у 1996 році повністю.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилалась на те, що майно, яке було набуте за час шлюбу з ОСОБА_3 , а саме квартиру АДРЕСА_2 , було ним відчужено без її згоди ОСОБА_2 .

Отже, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник майновий спір, тому на думку судової колегії, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову щодо нерухомого майна, оскільки є підстави вважати, що у разі відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб це ускладнить виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Колегія суддів дійшла висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ,, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та є співмірними з заявленими позовними вимогами.

Обраний вид забезпечення позову не перешкоджає користуватись ОСОБА_2 своєю власністю.

Ключовим завданням при вирішенні необхідності забезпечення позовних вимог є забезпечення в подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Оскільки метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність забезпечення позову.

Що стосується зустрічного забезпечення, то відповідно до п.1 статті 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, тому підстав для задоволення заяви в цій частині немає.

Суд першої інстанції помилково відмовив у забезпеченні позову, тому ухвала підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367,368, ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Лой Федора Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2019 року - скасувати.

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . В іншій частині в задоволенні заяви - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 2 грудня 2019 року