Справа № 646/5043/18
№ провадження 2/646/416/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.04.19 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючий суддя Єжов В.А.
за участю секретаря Косової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області про зняття арешту з майна,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнювався, до відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області про зняття арешту з майна в межах виконавчого провадження.
У позовній заяві зазначає, що їй на праві спільної сумісної власності належить частина квартири АДРЕСА_1 кв. метрів разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та 1/5 частина зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Постановою № 091361 співробітника міліції ІДПС БДПС м. Харкова Яценко О.І. від 16 березня 2009 року на неї накладено штраф у розмірі 300 (триста) гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 18.11.2010 відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови ІДПС БДПС м. Харкова від 16 березня 2009 року про стягнення штрафу у розмірі 300 гривень. 01 серпня 2012 року постановою державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ Корінько В.О. при примусовому виконанні постанови № 091361 від 16.03.2009 ІДПС БДПС накладено «арешт на все майно, а також в тому числі частину квартири АДРЕСА_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 ». Постановою від 27.06.2013 державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ Павловим В.О. виконавчий документ - постанову № 091361, видану 16.03.2009, повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. 24 жовтня 2014 року після того , як 09 жовтня 2014 року при отриманні свідоцтва про право на спадщину від 09 жовтня 2014 року після померлого чоловіка ОСОБА_5 вона дізналася про наявність арешту на квартиру, нею було сплачено призначений штраф у розмірі 370 гривень. Вона неодноразово, 28.02.2017, 14.11.2017, 10.04.2018, зверталася з заявами до відповідача щодо зняття арешту з майна, але арешт з належного їй майна не знятий. До спливу строку позовної давності до 09 жовтня 2017 року не звернулася до суду з позовом про зняття арешту з квартири з поважної причини, тяжкої хвороби, вона перебуває в терапевтичному відділенні № 2 КНП «міська поліклініка № 25» Харківської міської ради на обліку з діагнозом: ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 3 ступеню, високий ризик, хронічного бронхіту. Через хворобу страждає він дуже сильного постійного головного болю, запаморочення, задишки, збільшеного тиску. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її єдиний син, ОСОБА_2 . Через смерть сина вона стан здоров`я погіршився, вона поміщалася в медичні установи.
Таким чином, позивач на має змоги повноцінно та на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, так як арешт не знято, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Представником позивача подано заяву, в якій вона просить судове засідання провести у її відсутність, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити.
Представник відповідача - відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.
Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та з`ясував обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами ч. 2 статті 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Згідно статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалість в три роки.
Ч. 5 статті 267 ЦК України передбачено наступне: якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Відповідно до ч. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.
Суд визнає причину пропуску звернення до суду за захистом свого права - зняттям арешту з квартири,- поважною , так як позивач страждає тяжкими захворюваннями та склалися тяжкі сімейні обставини - помер її син.
Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право приватної власності, внаслідок чого власник позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд (ст.ст. 317, 321 ЦК України).
Постановою № 091361 співробітника міліції ІДПС БДПС м. Харкова Яценко О. І. від 16 березня 2009 року на позивача накладено штраф у розмірі 300 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 18.11.2010 відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови ІДПС БДПС м. Харкова від 16 березня 2009 року про стягнення з позивача штрафу у розмірі 300 грн.
01 серпня 2012 року постановою державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ Корінько В.О. при примусовому виконанні постанови № 091361 від 16.03.2009 ІДПС БДПС накладено «арешт на все майно, а також в тому числі частину квартири АДРЕСА_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 ».
Постановою від 27.06.2013 державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ Павловим В.О. виконавчий документ - постанову № 091361, видану 16.03.2009, повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
З наданої позивачем квитанції вбачається, що нею сплачений штраф 24 жовтня 2014 року за зазначеним номером виконавчого провадження 24723259 у розмірі 370 гривень.
За результатами пошуку інформації з виконавчого провадження - спецрозділ вбачається, що загальна заборгованість за виконавчим провадженням - 600,00 гривень, виконавчий збір - 60,00 гривень, витрати - 45 гривень, всього сума звернення стягнення складає 705 гривень.
З наданих позивачем квитанцій вбачається, що нею сплачений штраф 24 жовтня 2014 року за зазначеним номером виконавчого провадження 24723259 у розмірі 370 гривень та 16 січня 2019 року суму за виконавчим провадженням у розмірі 540 гривень.
Представник позивача звертався з заявою до відповідача про зняття арешту з майна 14 грудня 2018 року, на яку відповідь не отримана.
Водночас, у зв`язку з тим, що на належне ОСОБА_1 майно накладено арешт на підставі вищевказаної постанови державного виконавця, вона не може розпоряджатися цим майном.
Виходячи з того, що інших засобів зняття арешту з вказаного нерухомого майна та захисту прав позивача ОСОБА_1 немає, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/Ї97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно положень ч. 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знято за рішенням суду.
П. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зважаючи на те, що позивачем сплачено суму коштів, стягнуту з боржника, продовження арешту майна перешкоджає ОСОБА_1 в реалізації права власника, суд вважає позов про скасування обтяження у виді арешту усього майна обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2-13, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд
Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із позовом.
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Зняти арешт з належного ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на праві власності нерухомого майна (невизначеного майна, всього майна), накладений 01 серпня 2012 року постановою державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Корінько В.О. від 01 серпня 2012 року, а саме:
Встановити порядок виконання рішення суду таким чином, що після набрання законної сили, рішення є підставою для припинення номеру запису про обтяження 12818271 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.А.Єжов