справа № 208/8083/19
№ провадження 2-з/208/102/19
УХВАЛА

Іменем України

09 грудня 2019 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянув матеріали клопотання представника позивача Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, за довіреністю Тарасюка Олексія Леонідовича про забезпечення позову Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради, Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О. «про витребувати з незаконного володіння вбудоване житлове приміщення та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», -

встановив:

06.12.2019 року згідно до автоматизованого розподілу до провадження судді надійшла цивільна справа за Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради, Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О. про витребувати з незаконного володіння вбудоване житлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 67,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 на користь Кам`янської міської ради та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

06.12.2019 року згідно до автоматизованого розподілу до провадження судді надійшло клопотання представника позивача Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, за довіреністю Тарасюка Олексія Леонідовича про забезпечення позову.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що підставою подання даного позову стало порушення відповідачами вимог чинного законодавства, щодо незаконного заволодінням комунальною власністю, а також його незаконного відчуженню (дарування). Позивач вважає, що права та законні інтереси територіальної громади міста Кам`янське є порушені та такими які підлягають судового захисту, оскільки спірний об`єкт нерухомого майна вибув з власності міської ради протизаконно, внаслідок протиправних дій відповідачів. По спірному об`єкту нерухомого майна було здійснено декілька переходів права власності (укладено декілька договорів купівлі-продажу) що свідчить про бажання відповідачів уникнути відповідальності та протиправно позбавити територіальну громаду міста її права власності.

Зважаючи на те, що предметом позову є об`єкти нерухомого майна - вбудоване житлове приміщення № 46, який вибув з власності позивача не з його вини а внаслідок протиправних дій відповідачів; зважаючи на заявлені вимоги, які адресовані конкретним фізичним особам (відповідачам у справі) а також зважаючи на те, що у випадку відчуження (переходу права власності на спірний об`єкт нерухомого майна) виконання рішення буде утруднено чи взагалі неможливо виконати, позивач вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчинити певні дії.

Такий вид забезпечення позову, не завдасть жодної шкоди правам чи свободам відповідачів чи третіх осіб, в тому числі такі заходи не забороняють (не перешкоджають) використовувати спірний об`єкт нерухомого майна відповідачем у підприємницькій діяльності - до вирішення питання по суті; він є співмірним з предметом позову та заявленим вимогам. Такий засіб забезпечення позову унеможливить відчуження (перехід права власності) спірного об`єкту нерухомого майна до третіх осіб, які не є сторонами розгляду справи і таким чином унеможливить порушення прав третіх осіб, які можливо будуть введені в оману стосовно правового режиму спірного об`єкту нерухомого майна. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Згідно з ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Розглянувши заяву, суд приходить до наступного. У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Відповідно до ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року ««Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму ВСУ №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, особам які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Також відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку щодо наявності реальної загрози заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, оскільки відповідач може відчужити спірне майно шляхом переоформлення права власності на інших осіб.

Враховуючи викладене, зважаючи на наявність між сторонами спору, на характер спірних правовідносин, суть заявлених позовних вимог та беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, суд приходить до висновку про те, що є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво порушити права та охоронювані інтереси позивача, утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду у випадку його винесення на його користь, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.149-153, 157 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Клопотання представника позивача Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, за довіреністю Тарасюка Олексія Леонідовича про забезпечення позову Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради, Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Д.О. «про витребувати з незаконного володіння вбудоване житлове приміщення та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», - задовольнити повністю.

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - вбудоване приміщення 46, загальною площею 67,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104).

Застосувати даний захід забезпечення позову - до вирішення питання по суті.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно до 15.5) Перехідних положень ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

15.8) оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Суддя Івченко Т. П.