РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/19010/17

Провадження № 22-ц/4815/1390/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач/відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач/позивач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3 адвокатом Бойчук Оленою Павлівною на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2019 року (постановлену у складі судді Смолій Л.Д.) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення з квартири без надання іншого житла та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, -

в с т а н о в и в :

22 липня 2019 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ) та вчиняти дії по передачі права користування квартирою (в т.ч. оренди, найму, піднайму, безоплатного користування).

Заява мотивована тим, що на розгляді Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення з квартири без надання іншого житла та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування.

Предметом спору, що виник між сторонами є квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказана квартира є його єдиним житлом у якому він проживає з 1986 року.

Протягом липня-серпня 2017-2018 років ОСОБА_1 за участі інших осіб систематично виносила з квартири його особисті речі, що було причиною звернення ним до поліції.

У зв`язку з можливим відчуженням ОСОБА_1 квартири до вирішення справи судом, існує реальна загроза знищення чи зникнення його особистих речей.

Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення після його ухвалення.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заборонено будь-яким особам вчиняти дії по передачі права користування (в тому числі оренди, найму, піднайму, безоплатного користування) квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю поданої заяви.

24 вересня 2019 року представником ОСОБА_3 адвокатом Бойчук О.П. подано до суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу місцевого суду та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, прийнята з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що судом належним чином не мотивовано необхідності забезпечення позову у справі.

ОСОБА_3 не чинить перешкод ОСОБА_2 у користуванні приміщенням спірної квартири, тому і звернулася до суду з відповідним позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності.

22 листопада 2019 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність оскаржуваної ухвали.

Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду після його ухвалення, а також існує ризи знищення чи пошкодження його особистого майна, яке знаходиться у спірній квартирі.

Просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч.1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено в п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Тобто умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що внаслідок певних дій може утруднитися чи унеможливитися виконання судового рішення по даній справі.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору сторін є користування квартирою АДРЕСА_1 .

У такому майновому спорі вимога про забезпечення позову спрямована на недопущення зміни правового статусу нерухомого майна та його збереження до вирішення справи.

У практиці ЄСПЛ, в тому числі у справах: "Stretch проти Сполученого Королівства" від 24 червня 2003 року, "Sporrong and Lonnroth проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Gashi проти Хорватії" від 13 грудня 2007 року, визначені критерії, які слід оцінювати щодо сумісності заходів втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого Протоколу, а саме: чи вважається втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи вважається такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним до визначених цілей.

Як вбачається із матеріалів справи, такі заходи забезпечення позову як накладення арешту на спірне майно та заборони вчиняти дії по передачі права користування квартирою іншим особам забезпечать збереження майна та виконання рішення суду після його ухвалення, а також є співмірними заявленими позовним вимогам.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Місцевим судом правомірно задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала щодо забезпечення позову подальшому провадженню у справі не перешкоджає.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3 адвокатом Бойчук Оленою Павлівною залишити без задоволення, а увалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 05 грудня 2019 року.

Головуючий суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук