РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року місто Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Селинного М.С.

при секретарі - Баскаковій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася одна дитина: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 25 лютого 2014 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 та вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 07.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що дочка знаходиться на повному його утриманні. Дитина підросла, відповідно збільшились витрати на її утримання. Вказує, що відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 грудня 2018 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає - 2027 грн., а сума аліментів, які сплачує відповідачка є значно меншою 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У зв'язку з вищенаведеним, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 аліменти в його користь на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму і до досягнення нею повноліття.

В судове засідання позивач подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не подавала відзив на позовну заяву, клопотань про розгляд справи за її відсутності та про відкладення судового розгляду.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, за правилами ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача, по наявних у справі доказах та ухвалити заочне рішення.

Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З дослідженого свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 лютого 2014 року відповідачка виплачує аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 300 грн. на дитину щомісячно і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позов, суд бере до уваги, що відповідачка повинна сплачувати аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на дитину, котрий згідно вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2018 р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, а також не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не позбавляє платника чи одержувача аліментів права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, відповідно до положень статті 192 СК України, оскільки дана норма дає право особі звернутись до суду і в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У даній справі таким випадком , що розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач не відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, що дає право позивачу звернутись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

На судовий розгляд справи відповідач не надала суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан її здоров'я, наявність на її утриманні інших дітей.

При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 25 лютого 2014 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивача, як одержувача аліментів та житті його дитини на користь якої стягнуто аліменти, дочка підросла, в зв'язку з чим закономірно, збільшилися витрати на її утримання, (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії.

При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає йому змоги належним чином забезпечити утримання дитини.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а обов'язок батьків щодо утримання дитини є однаковим для обох, а тому вважає за можливе визначити такий розмір аліментів: на утримання дитини: дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на дитину і до досягнення нею повноліття, таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю.

В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

На підставі ч.ч. 7,8 ст.7, ч.3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12,81,89,128,141,223,247,265,280,281,282 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 лютого 2014 року та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Володимирівка, Володимир-Волинського району, Волинської області, жительки: АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_4, ІПН № НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серія НОМЕР_5, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на утримання неповнолітньої дитини: дочки - ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.С. Селинний