АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/43/19Головуючий по 1 інстанції - Льон О.М.
Категорія: 39 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В.

Суддів Бородійчука В.Г., Бабенка В.М.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідач - Територіальна громада м. Канева в особі Канівської міської ради Черкаської області;

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_4 не приймала участі у розгляді справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Льон О.М. у залі Канівського міськрайонного суду Черкаської області 09. 10. 2017 року о 09 год., у справі за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - :

в с т а н о в и в :

18.09.2017 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті його брата ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилася спадщина, яка складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_3.

Позивач ОСОБА_5 посилається, що як спадкоємець за законом звернувся із заявою про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Канівського нотаріального округу Черкаської області Стеблини С.В., але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з пропуском ним строку для прийняття спадщини. ОСОБА_3 вказує, що у встановлений законом строк не подавав заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки тривалий час здійснює догляд за хворою матір'ю. Тому він просив суд врахувати поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та встановити додатковий строк тривалістю два місяці для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано поважною причиною пропуску ОСОБА_3 строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк терміном у два місяці для прийняття спадщини після смерті - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4, яка не приймала участі у розгляді справи, не була стороною у справі, оскаржила рішення в апеляційному порядку, подавши 12.11. 2018 року апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги вона посилається, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини справи, не встановлено коло спадкоємців першої черги. Також, ОСОБА_4 звертає увагу на те, що під час розгляду справи не була залучена до участі у справі і мати спадкодавця ОСОБА_6, - ОСОБА_8, яка є спадкоємицею 1 черги, і на час розгляду справи була жива. Крім того, в апеляційній скарзі зазначається, що під час судового засідання та під час звернення з письмовою заявою до нотаріальної контори позивач ОСОБА_3 не зазначив, що у спадкодавця ОСОБА_6 є спадкоємець першої черги дочка ОСОБА_4, і вона повинна була бути залученою у справі, як сторона, оскільки вказаним рішенням порушуються її законні права як спадкоємиці за законом. Таким чином, ОСОБА_4 вважає, що судом першої інстанції однобоко, неповно досліджено обставини справи та винесено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального законодавства України. Тому ОСОБА_4 просить винести постанову, якою скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2017 року у справі № 697/2052/17, а у задоволенні позову ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити в повному обсязі. Винести постанову, якою судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу стягнути з ОСОБА_3 згідно оплачених витрат по квитанціям.

09 січня 2019 року на адресу апеляційного суду Черкаської області від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві ОСОБА_3 зазначає, що, на його думку, апеляційна скарга безпідставна та така, що не підлягає до задоволення. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази звернення до нотаріуса та відсутня відмова нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4, а оскільки вона не прийняла спадщину протягом шести місяців після смерті батька, була повнолітньою на день смерті, то нею не надано доказів про порушення її прав, так як вона не прийняла спадщину у встановлений законом строк. ОСОБА_3 у відзиві просить рішення Канівського міськрайонного суду від 09 жовтня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити, та відшкодувати витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. з ОСОБА_9

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області у відкритому судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та його представника, представника особи, якою оскаржується рішення суду, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право : скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи у сукупності, судом допущено порушення вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення , або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.07.2014 року у справі № 697/1705/14-ц ОСОБА_6 оголошено померлим. Рішення набрало законної сили 31.07.2014 ( а. с. 6).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом 2 черги спадкового майна після смерті брата ОСОБА_6 Їх родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_3, де в графі мати зазначено - «ОСОБА_8» та свідоцтвом про народження брата ОСОБА_10, де в графі мати зазначено - «ОСОБА_8» ( а. с. 5, 8) .

Згідно даних витягу з реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що ОСОБА_11 змінив прізвище, ім'я на - ОСОБА_6, про що складено актовий запис 22.10.2003 № 20 (а. с.7).

Після його смерті відкрилась спадщина, а спадкове майно складається із 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, що підтверджується даними технічного паспорту ( а. с 9).

Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 вересня 2017 року Приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу, Стеблина С.В. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2, яка залишилася після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини ( а. с. 14).

Згідно даних копії спадкової справи № 38/201 майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору не надходили, спадкова справа зареєстрована за № 38/017 05.09. 2017 року після подання заяви ОСОБА_12

Як зазначалось раніше та вбачається з доводів апеляційної скарги, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, скаржниця ОСОБА_4 посилається на те, що не знала про встановлення факту смерті батька, якого оголошено померлим на підставі рішення суду та отримано свідоцтво про смерть від 31.07. 2014 року, а при розгляді справи суд першої інстанції не встановив коло спадкоємців першої черги та момент винесення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 не була залучена до участі у справі мати померлого ОСОБА_8, яка на момент винесення рішення була ще жива, та скаржниця, яка є дочкою померлого, отже є спадкоємицею 1 черги за законом.

Згідно даних свідоцтва про народження ОСОБА_4 НОМЕР_2 батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_10 (а. с. 59), який змінив своє прізвище на ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції розглянув справу за участі визначеного позивачем кола осіб, а саме: позивача ОСОБА_3, який є братом померлого та за участі Територіальної громади м. Канева у особі Канівської міської ради Черкаської області, однак не з'ясував та не встановив інших спадкоємців померлого, за наявності спадкоємців 1 черги за законом, які не були зазначені у позовній заяві позивачем.

Відповідно до ч.1 ст. 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що встановлено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до ст. 129 Конституції України закріплено такі основні засади судочинства як : рівність усіх учасників процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналізуючи матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, взявши до уваги той факт, що ОСОБА_4 підтвердила наявність правового зв`язку безпосередньо з судовим рішенням, та беручи увагу, що скаржниця ОСОБА_4 є дочкою померлого, яка у відповідності до ст. 1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції не встановив належне коло спадкоємців, не залучив до участі у справі осіб, які мають право на прийняття спадщини, таким чином рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе зазначити наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано та в матеріалах справи такі докази взагалі відсутні.

Апеляційний суд, вивчивши та перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає за важливе відзначити, що, звертаючись до суду ОСОБА_3 позовну заяву щодо поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини обґрунтовував тим, що він доглядав за своєю старенькою матір`ю, яка хворіла, у зв`язку з чим вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся. Однак у підтвердження позовних вимог ніяких доказів суду щодо даної обставини не надав, тому у суду першої інстанції взагалі були відсутні підстави для задоволення вимог позивача, яким не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами поважність причин не подання заяви протягом шести місяців про прийняття спадщини, оскільки його брат помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а актовий запис про смерть складено 27 серпня 2014 року, тоді як позивач звернувся до нотаріуса із заявою лише 05 вересня 2017 року, тобто більш ніж через 3 роки, що суперечить вимогам ст. 81 ЦПК України, в якій чітко зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Будь-яких інших доводів поважності пропуску строку на прийняття спадщини позивачем не було надано, на що суд першої інстанції не звернув належної уваги , тому дійшов помилкового висновку про задоволення вимог позивача.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом апеляційної інстанції, оскільки дають підстави для визнання рішення суду першої інстанції незаконним та його скасування з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті померлого брата.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції допущено невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд, вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, то слід стягнути судові витрати на користь ОСОБА_4 із ОСОБА_3 у розмірі 960 грн. за сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

У зв'язку з цим підлягають і стягненню судові витрати за надання професійної правиничої допомоги з позивача на користь ОСОБА_4

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За правилами частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів апеляційного суду, переглядаючи розмір судових витрат з зв'язку із прийняттям нової постанови, враховує витрати, понесені ОСОБА_4 на професійну правничу допомогу, оскільки наявний в матеріалах справи договір про надання правової допомоги від 11.04.2018 року № 33, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_13, акт прийому-передачі виконаних робіт до договору № 33 від 11.04.2018 року з детальним описом робіт виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 30 жовтня 2018 року, квитанція № 33 до прибуткового касового ордера є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторонни, адже цей розмір доведений, документально обгрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співвмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 133, 141, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 960 грн. за сплату судового збору за подання апеляційної скарги та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 5960 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови .

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

ОСОБА_14