Справа № 438/61/19
Провадження № 2-з/438/10/2018
УХВАЛА

22 січня 2019 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т. вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5, приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та договору купівлі-продажу, визнання права власності у порядку спадкування за заповітом і за законом, -

встановив:

У провадженні Бориславського міського суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5, приватний нотаріус Бориславського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та договору купівлі-продажу, визнання права власності у порядку спадкування за заповітом і за законом, в якій позивачі просять:

- Встановити факт прийняття нами, ОСОБА_1, ОСОБА_2, спадщини батька ОСОБА_7, який помер 29 липня 1996 року у м. Бориславі Львівської області, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном;

- Визнати недійсними видані приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3: свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23 листопада 2018 року за реєстровим № 846 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами на вул. Тустановицькій, 3 у м. Бориславі Львівської області; свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 листопада 20/8 року за реєстровим № 847 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами на вул. Тустановицькій,3 у м.Бориславі Львівської області і скасувати рішення приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 листопада 2018 року індексний номер 44226150 та записи про проведену державну реєстрацію права власності №№ 29086463, 29086489.

- Визнати за нами, ОСОБА_1, ОСОБА_2, право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на вул. Тустановицькій,3 у м.Бориславі Львівської області, що належав батькові ОСОБА_7, який помер 29 липня 1996 року у м.Бориславі Львівської області, а саме: по 1/4 частині за кожним із нас - в порядку спадкування за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 02 лютого 1993 року за реєстровим № 276, по 1/4 частині за кожним - в порядку спадкування за законом.

- Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами на вул.Тустановицькій,3 у м.Бориславі Львівської області, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6 15 січня 2019 року за реєстровим № 22, і скасувати рішення приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 січня 2019 року індексний номер 45061469 та запис про проведену державну реєстрацію права власності № 29862941;

- Стягнути з відповідачів на їхню користь понесені у справі судові витрати.

Позивач ОСОБА_1звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на вул.Тустановицькій, 3 у м.Бориславі Львівської області, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 103, державну реєстрацію права власності на який, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.01.2019 року індексний номер 45061469 приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_6, здійснено за відповідачем ОСОБА_4 (АДРЕСА_1).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що рішення суду, у разі задоволення його позову, матиме наслідком визнання за позивачами права спільної часткової власності на спірний житловий будинок на вул.Тустановицькій, 3 у м.Бориславі та припинення права приватної власності на це майно ОСОБА_4, який набув його на підставі оспореного правочину, який позивачі вважають недійсним. Стверджує, що відповідач ОСОБА_3, який в силу вимог ст.549 ЦК УРСР 1953 року вважається таким, що не прийняв спадщину батька ОСОБА_7, який помер 29 липня 1996 року, оформив усі права на спірне спадкове майно на своє ім'я, отримавши у приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом від 23 листопада 2018 року за реєстровими №№ 846, 847 на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на вул.Тустановицькій,3 у м.Бориславі Львівської області, тоді як саме вони позивачі є єдиними спадкоємцями ОСОБА_7 за заповітом і за законом, які своєчасно прийняли спадщину останнього, вступивши у фактичне управління і володіння нею.

Одержавши на успадковане майно 23 листопада 2018 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом і за законом та отримавши інформацію про те, що 12 грудня 2018 року він позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_5 щодо оформлення своїх спадкових прав після смерті батька, відповідач ОСОБА_3 вже 15 січня 2019 року відчужив спірний житловий будинок № 3 на вул. Тустановицькій у м. Бориславі Львівської області ОСОБА_4 шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Поведінка продавця ОСОБА_3 і покупця ОСОБА_4 свідчить про те, що продаж житлового будинку № 3 на вул. Тустановицькій у м. Бориславі Львівської області здійснено з метою позбавити інших спадкоємців, а саме позивачів, права на спадкове майно шляхом його перепродажу, що утруднить витребування цього майна з чужого незаконного володіння.

Вважає, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на житловий будинок на вул.Тустановицькій, 3 у м.Бориславі може не лише утруднити, а й узагалі зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі та є необхідною умовою для недопущення порушення майнових прав позивача на спірний житловий будинок.

Дослідивши надані матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 та п.5 роз»яснень постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (діє на час розгляду даної заяви), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову, суд не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Предметом спору у даній справі є, зокрема, встановлення факту прийняття позивачами спадщини їхнього батька ОСОБА_7, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; визнання права спільної часткової власності позивачів на нерухоме майно, а саме: житловий будинок на вул.Тустановицькій, 3 у м.Бориславіу порядку спадкування за законом та заповітом, після смерті батька ОСОБА_7; визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, виданих на ім»я відповідача ОСОБА_3; визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, укладеного між відповідачами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керується тим, що заявлений позивачем вид заходу забезпечення позову є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися, оскільки предметом позову є встановлення факту прийняття позивачами спадщини їхнього батька ОСОБА_7, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; визнання права спільної часткової власності позивачів на нерухоме майно, а саме: житловий будинок на вул.Тустановицькій, 3 у м.Бориславіу порядку спадкування за законом та заповітом, після смерті батька ОСОБА_7; визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, виданих на ім»я відповідача ОСОБА_3; визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, укладеного між відповідачами.

Враховуючи обсяг позовних вимог, наявність обґрунтованого позову, вважаю, що для захисту спадкових прав позивачів застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірний житловий будинок в даному випадку є доцільним і виправданим. Тому, заява підлягає до задоволення, оскільки заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач ОСОБА_1 є співмірним із заявленими позивачами позовними вимогами, і невжиття даних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Підстав для застосування судом заходів зустрічного забезпечення суд не вбачає, оскільки відсутні будь-які можливі збитки для відповідачів, які могли б бути спричинені забезпеченням позову у даній цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на вул.Тустановицькій, 3 у м.Бориславі Львівської області, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 103, державну реєстрацію права власності на який, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.01.2019 року індексний номер 45061469 приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_6, здійснено за відповідачем ОСОБА_4 (АДРЕСА_2).

Ухвала про забезпечення підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Виконання ухвали доручити Бориславському міському управлінню юстиції ГТУЮ у Львівській області.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Примірник ухвали направити заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського Апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст.354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя А.Т. Слиш