Справа № 344/9458/16-ц
Провадження № 2/344/317/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача: Попович В.І., Тарновської І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Івано-Франківської області до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, міського голови міста Івано-Франківська, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування підпункту 10.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 60 від 13.02.2013 року; визнання недійсним ордеру, виданого для вселення в квартиру; визнання недійсним та скасування розпорядження міського голови міста Івано-Франківська №123-р від 27.03.2013 року (в частині додатку № 5); скасування свідоцтва про право власності на квартиру, скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності на квартиру, зобов`язання повернути квартиру,-

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся в суд з позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування підпункту 10.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 60 від 13.02.2013 року, яким квартиру АДРЕСА_1 , як службову, переведено в ордерну; визнання недійсним ордеру № 001258, виданого ОСОБА_2 , для вселення в квартиру АДРЕСА_1 ; визнання недійсним та скасування розпорядження міського голови міста Івано-Франківська №123-р від 27.03.2013 року (в частині додатку № 5) щодо передачі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у власність квартири АДРЕСА_1 ; скасування свідоцтва про право власності на квартиру без номера від 28.03.2013 року, виданого ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ; скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності без номера від 28.03.2013 на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; зобов`язання ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 повернути прокуратурі Івано-Франківської області трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; стягнення з відповідачів судового збору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000102, за фактом внесення до офіційних документів - протоколів спільних засідань профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації цієї прокуратури завідомо неправдивих відомостей з`ясовано, що згідно державного акту на право постійного користування ділянкою серії ЯЯ № 133152 та державного акту на право постійного користування серії ЯЯ № 136861 прокуратура Івано-Франківської області виступає постійним користувачем земельних ділянок площами 0,07664 га та 0,4599 га, які розташовані в АДРЕСА_2 - АДРЕСА_3 , а тому згідно приписів ст. ст. 395, 397, 401 ЦК України, їй належить право володіння та користування вказаними земельними ділянками. 11 липня 2012 року між прокуратурою Івано-Франківської області та суб`єктом підприємницької діяльності (далі - СПД) ОСОБА_7 укладено інвестиційний договір на капітальне будівництво багатоквартирного житлового будинку (групи житлових будинків) в АДРЕСА_2 , Целевича, Хіміків в м. Івано-Франківську. За умовами п. 1.1 вказаного договору прокуратура Івано-Франківської області зобов`язалась передати СПД ОСОБА_7 земельні ділянки в тиммчасове користування терміном на 4 роки для будівництва багатоквартирного житлового будинку (групи житлових будинків) в АДРЕСА_4 вулиць Галицька, Целевича, Хіміків в м. Івано-Франківську. В свою чергу СПД ОСОБА_7 , відповідно до п. 1.2, взяв на себе зобов`язання передати прокуратурі Івано-Франківської області у власність 12 квартир, місце розташування яких, кількість кімнат та терміни їх передачі засвідчуються додатком. Згідно акту приймання-передачі квартири АДРЕСА_1 -Франківську від 17.07.2012 року, прокуратура Івано-Франківської області отримала квартиру АДРЕСА_1 . Таким чином, на підставі договору про інвестиційну діяльність від 11.07.2012 року прокуратура Івано-Франківської області набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності серії САЕ №732541 від 26.07.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_5 Франківську оформлено за державою в особі Кабінету Міністрів України, орган, уповноважений здійснювати управління майном - Генеральна прокуратура України, а право оперативного управління належить прокуратурі Івано-Франківської області. Вказана вище квартира, згідно п. 6 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 522 від 07.08.2012 року «Про житлові питання», бу ла закріплена, як службова, за прокуратурою Івано-Франківської області. Підпунктом 7.1 вказаного вище рішення виконавчого комітету Ізано-Франківської міської ради квартира АДРЕСА_1 надана, як службова, заступнику прокурора міста Івано-Франківська Войченку Сергію ОСОБА_8 . В подальшому, рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 60 від 13.02.2013 року, а саме підпунктом 10.1, переоформлено службову квартиру АДРЕСА_1 -Франківську в ордерну.

Позивач вказує, що приймаючи рішення № 60 від 13.02.2013 року, в частині переоформлення службової квартири АДРЕСА_1 в ордерну, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради перейняв на себе права власника на спірну квартиру, розпорядився нею, чим порушив право Кабінету Міністрів України, як власника спірного майна та прокуратури Івано-Франківської області, як органу, наділеного правом оперативного управління майном - володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою АДРЕСА_1 , а тому дане рішення підлягає скасуванню. Разом з тим, ні Кабінет Міністрів України ні Генеральна прокуратура України згоди на виключення спірної квартири з числа службових не надавала. На підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 60 від 13.02.2013 року ОСОБА_6 вказана квартира була приватизована. Таким чином, в результаті винесення виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради вказаних вище рішень квартира АДРЕСА_1 - АДРЕСА_3 не тільки вибула із власності прокуратури Івано-Франківської області, але і була приватизована особою без відома власника.

Також, як зазначено у позові, на підставі вказаного рішення ОСОБА_2 видано ордер на житлове приміщення № 001258 про вселення його із сім`єю (дружина - ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 ) в квартиру АДРЕСА_1 . Підставою для видачі вказаного ордеру стало рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 60 від 13.02.2013 року, яке є незаконним, ПРийнято виконавчим комітету Івано-Франківської міської ради всупереч права власності держави на вказану квартиру. Вказаним ордером порушено право власності держави в особі Кабінету Мінстрів України та право оперативного управління прокуратури Івано-Франківської області на спірну квартиру АДРЕСА_1 . На підставі заяви ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 для приватизації спірної квартири міським головою Івано-Франківська 27.03.2013 року видано розпорядження № 123-р, яким вирішено передази у власність громадян квартири, кімнати, жилі блоки у гуртожитках та належні до них господарські споруди і приміщення згідно додатків 1-5. Серед вказаних квартир наявна і спірна квартира. Розпорядженням № 123-р від 27.03.2013 (в частині передачі у знатність квартири АДРЕСА_1 - АДРЕСА_3 згідно додатку №5) міський голова порушив право власності держави в особі Кабінету Міністрів України на спірну квартиру та право оперативного правління даною квартирою, яке належало прокуратурі Івано-Франківської області згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 30.07.2012 РОКУ І ЯКЕ було чинним на момент видачі оспорюваного розпорядження. Оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 незаконно отримали у власність квартиру АДРЕСА_1 , то свідоцтво про право власності на дану квартиру видане останнім також визнається недійсним та скасовується. Крім того, підлягає і скасуванню державна реєстрація свідоцтва про право власності на спірну квартиру.

Відповідач по справі виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради подав заперечення на позовну заяву, у якому зазначає, що позов є безпідставний та необґрунтований. Включення жилого приміщення до числа службового відбувається виключно на підставі клопотання підприємства, за яким закріплено це житло, і здійснюється без отримання погодження Кабінету Міністрів України. Враховуючи надані виконавчому комітету міської ради законодавством повноваження щодо прийняття рішення про включення житлових приміщень до числа службових, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради приймаючи п. 6.1 рішення № 522 від 07.08.2012 року про закріплення квартири як службової, діяв виключно на підставі та у спосіб, передбачений законодавством. Службова квартира АДРЕСА_1 » ОСОБА_6 надавалася прокуратурою Івано-Франківської області, а не виконавчим комітетом міської ради. Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради виключно в межах наданих йому повноважень, на підставі клопотання прокуратури Івано-Франківської області, лише затверджував рішення адміністрації прокуратури. При закріпленні та наданні квартири як службової, прокуратурою Івано-Франківської області погодження Кабінету Міністрів України та Генеральної прокуратури України не отримувалося. Також, переоформлення службової квартири в ордерну здійснювалося на підставі клопотання прокуратури Івано-Франківської області від 31.01.2013 року №21/2-35 вих-13 та протоколу спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури Івано-Франківської області від 31.01.2013 року і, враховуючи вимоги п. 6 Положення, а саме, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа службових. Отже, прокуратура Івано-Франківської області у визначений законодавством спосіб звернулася до виконавчого комітету міської ради з клопотанням про виключення квартири з числа службової, а у виконавчого комітету міської ради не було підстав для відмови в вдоволенні даного клопотання, оскільки нормативно-правовими актами передбачено, що виключення житла з числа службового відбувається виключно за клопотанням підприємства, установи, організації. А тому, виконавчим комітетом міської ради, який діяв у спосіб передбачений законодавством, не порушено жодних нормативно-правових актів, які стосуються надання та переоформлення службової квартири. Виконавчий комітет Івано-Франківської міської пади приймаючи оспорюване рішення, діяв як орган, якому, в силу вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ЖК УРСР та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, належать виключні повноваження (якими не наділений інший жодний орган) щодо включення жилих приміщень до числа службових, надання таких приміщень та їх виключення з числа службових. Пунктом 5 наказу Генеральної прокуратури України від І квітня 2004 року № 48/13-0, обов`язок неухильного виконання цього наказу доручено прокурорам областей, вважає, що саме згідно вимог зазначеного наказу, а також відповідно ЖК УРСР та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, аналогічно повинні регулюватися відносини щодо включення жилих приміщень прокуратури області до числа службових, надання таких приміщень та їх виключення з числа службових. При цьому, не вимагається будь-яке погодження КМУ, хоча усе майно прокуратури (як Генеральної так і обласної) є державною власністю, управління згідно Закону України «Про управління об`єктами державної власності» здійснює Кабінет Міністрів України. Враховуючи, що надання спірної квартири відбувалося виключно на підставі клопотання прокуратури Івано-Франківської області та з дотриманням встановленої законом процедури, вважає до правовідносин, що виникли стосовно квартири АДРЕСА_1 , не може бути застосована ст. 1212 ЦК України. Зазначеної процедури і було дотримано стосовно спірної квартири, а тому вважає, що усі вимоги прокуратури Івано-Франківської області до виконавчого комітету міської ради є необґрунтованими та безпідставними, а тому просить відмовити в задоволенні позову прокуратури Івано-Франківської області до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в повному обсязі (а.с. 83-85).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 липня 2016 року (суддя Мелещенко Л.В.) відкрито провадження у справі (а.с. 46).

У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Мелещенко Л.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 91).

Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 92).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 93).

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 червня 2017 року у проведено заміну належних відповідачів у даній справі: ОСОБА_5 на належного відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на належного відповідача ОСОБА_10 (а.с. 98).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд про задоволення позову.

Представники відповідача - виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову в частині вимог до виконавчого комітету з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву (а.с. 83-85).

У судове засідання відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зявилися, причину неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 10 грудня 2009 року прокуратура Івано-Франківської області є постійним землекористувачем земельною ділянкою площею 0,4599 га, розташованою на вулиці Ю. Целевича АДРЕСА_6 (а.с. 22-23).

Згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 05 квітня 2011 року прокуратура Івано-Франківської області є постійним землекористувачем земельною ділянкою площею 0,0764 га, розташованою в АДРЕСА_7 Галицька АДРЕСА_8 м. АДРЕСА_5 - АДРЕСА_3 (а.с. 20-21).

Цільове призначення зазначених земельних ділянок для будівництва багатоквартирного житлового будинку.

11 липня 2012 року між прокуратурою Івано-Франківської області (як замовником) та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_7 (як інвестором) укладено інвестиційний договір на капітальне будівництво багатоквартирного житлового будинку (групи житлових будинків) в АДРЕСА_2 , Ю. Целевича, Хіміків в м. Івано-Франківську, за умовами якого замовник передає інвестору земельну ділянку площею 0,4599 га, розташовану на розі АДРЕСА_6 (реєстраційний № 60 від 10 грудня 2009 року) та земельну ділянку площею 0,0764 га, розташовану в АДРЕСА_7 Галицька АДРЕСА_8 м. АДРЕСА_5 - АДРЕСА_3 (реєстраційний № 00008 від 10 грудня 2009 року) в тимчасове користування терміном на 4 роки для будівництва багатоквартирного житлового будинку (групи житлових будинків), а інвестор зобов`язується актом прийому-передачі передати замовнику у власність 12 квартир (а.с. 12-18).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.07.2012 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 оформлено за державою в особі Кабінету Міністрів України (а.с. 32-34).

На підставі акту приймання-передачі від 17 листопада 2012 року прокуратура отримала квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,1 кв.м. (а.с. 19).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 522 від 07.08.2012 року двокімнатну квартиру АДРЕСА_9 закріплено АДРЕСА_5 -Франківською обласною прокуратурою, як службову, з правом реєстрації працівників обласної прокуратури (а.с. 24).

Цим же рішенням двокімнатну квартиру АДРЕСА_9 , як службову, надано заступнику прокурора ОСОБА_2 (склад сім`ї 3 особи: він, дружина, син ОСОБА_11 ) (а.с. 25).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 60 від 13.02.2013 року, а саме пунктом 10.1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 -Франківську переоформлено із службової в ордерну заступнику прокурора Войченку Сергію ОСОБА_8 (склад сім`ї 3 особи: він, дружина, син ОСОБА_11 ) (а.с. 26).

Як слідує з матеріалів справи, на підставі вказаного рішення ОСОБА_2 видано ордер на житлове приміщення № 001258 про вселення його із сім`єю (дружина - ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 ) в квартиру АДРЕСА_1 .

Розпорядженням міського голови міста Івано-Франківська № 123-р від 27.03.2013 року вирішено передати у власність громадян квартири, кімнати, жилі блоки у гуртожитках та належні до них господарські СПОРУДИ і приміщення згідно додатків 1-5. Серед вказаних квартир наявна і квартира по АДРЕСА_10 , площею 61,10 кв.м. (а.с. 35, 36).

28.03.2013 року Департаментом комунального господарства, транспорту і зв`язку видано Свідоцтво про право спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на квартиру по АДРЕСА_10 (а.с. 27).

Про належність квартири по АДРЕСА_10 -Франківську ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вказує і інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме лйно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру потек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.05.2016 року (а.с. 28-31).

Як визначено в ст.118 Житлового кодексу Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

У відповідності до ст. 121 ЖК УРСР порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством зокрема Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Постановою Ради Міністрів Української РСР № 37 від 04 лютого 1988 року «Про службові жилі приміщення» визначено Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, серед яких, зокрема, працівники прокуратури за переліком, визначеним Генеральним прокурором України (п.40).

Перелік категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надано службове жиле приміщення, затверджено наказом Генеральної прокуратури України № 48/13-ок від 16 квітня 2004 року.

В пункті 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР (надалі Положення), затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР № 37 від 04 лютого 1988, визначено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

Згідно пункту 6 Положення, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. У рішенні зазначається, яку займає посаду або виконує роботу особа, якій надається службове жиле приміщення, склад її сім`ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса (п.16 Положення).

В зазначеному Положенні визначено, що для переоформлення службового житла в ордерне громадянам необхідно подати такі документи:

- заяву від мешканця та дорослих членів його сім`ї на ім`я міського голови про переоформлення,

- витяг з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому про переоформлення службової квартири в ордерну за місцем роботи працівника, службовця,

- копію службового ордеру, засвідчену в ЖЕО,

- витяг з трудової книжки заявника,

- довідку про перебування на квартирному обліку всіх дорослих членів сім`ї,

- копію договору найму на службову квартиру,

- довідку про склад сім`ї та прописку в ЖЕО.

Представники підприємств, організацій чи громадяни подають вищевказані документи у відділ обліку та розподілу житла міськвиконкому для їх розгляду на засіданні житлової комісії. Після цього питання переоформлення службових квартир в ордерні розглядаються на засіданні виконкому.

Підставою для прийняття виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради рішення № 60 від 13.02.2013 року, а саме пунктом 10.1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 -Франківську переоформлено із службової в ордерну заступнику прокурора Войченку Сергію ОСОБА_8 (склад сім`ї 3 особи: він, дружина, син ОСОБА_11 ), зазначено клопотання прокуратури Івано-Франківської області від 31.01.2013 року № 21/2-35 вих - 13 та протоколу спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури від 31.01.2013 року.

Судом встановлено, що прокуратура Івано-Франківської області, розпорядившись квартирою АДРЕСА_1 , діяла в межах наданих їй органом, уповноваженим управляти державним майном, повноважень, в тому числі й щодо розпорядження належним їй на праві оперативного управління майном (квартирами), шляхом надання його своїм працівникам.

Зокрема, як визначено в ч. 1 ст. 5 Житлового кодексу Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником (ст. 18 ЖК УРСР).

Як вбачається з наданої позивачем довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_11 - АДРЕСА_3 відсутні.

Дана квартира перебувала в оперативному управлінні прокуратури Івано-Франківської області.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 326 ЦК України від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади; управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

В пункті 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що Кабінет Міністрів України здійснює відповідно до закону, зокрема, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними об`єктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним суб`єктам господарювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» при здійсненні управління об`єктами державної власності до повноважень Кабінету Міністрів України відноситься визначення органів виконавчої влади, які здійснюють функції з управління об`єктами державної власності.

Так, згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Кабінет Міністрів є суб`єктом, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам, визначеним цим Законом.

Зокрема, п. 10 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» передбачено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань: передають функції з управління об`єктами державної власності господарським структурам та здійснюють контроль за діяльністю господарських структур.

Відповідно до ст. 133 ГК України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

В статті 137 ГК України визначено, що правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням. Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Отже, суб`єктом управління державним майном, закріпленим за прокуратурою Івано-Франківської області на праві оперативного управління, виступає як сама прокуратура Івано-Франківської області, так і Генеральна прокуратура України, до сфери управління якої входить остання, які реалізують права держави, делеговане Кабінетом Міністрів України, як власника такого майна на володіння, користування і розпорядження ним.

Вищенаведене спростовує доводи прокуратури Івано-Франківської області стосовно відсутності повноважень без згоди Кабінету Міністрів України на розпорядження вказаною квартирою.

Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, здійснивши переоформлення квартири з службової в ордерну, виконував покладені на нього нормами чинного на той час законодавства функції по зміні статусу житлового приміщення, розміщеного на території м. Івано-Франківська.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом не доведено порушень виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради при прийнятті рішення № 30 від 13.02.2013 року, норм чинного законодавства та факту порушення прийнятим рішенням прав позивача.

Вирішуючи спір в частині інших вимог позову, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЖК України на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Порядок здійснення приватизації державного житла в Україні визначено Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

У частині третій статті 9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), частина друга статті 2 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду.

Як встановлено, квартира АДРЕСА_1 -Франківську рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 60 від 13.02.2013 року, а саме пунктом 10.1 переоформлена із службової в ордерну. Належних та допустимих доказів, що спрна квартира належить до об`єктів, які не підлягають приватизації позивачем не надано.

Таким чином ордер підтверджує правомірність вселення наймача в надане житлове приміщення.

Суд вважає, що оскільки спірна квартира не відноситься до об`єктів, що не підлягають приватизації, підстав для відмови у приватизації житла в органу приватизації не було, відповідачі вселились в квартиру на законних підставах і протягом тривалого часу використовували її як наймачі.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, відтак суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають, а тому в задоволенні позову Першого заступника прокурора Івано-Франківської області слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 259, 263, 268, 273, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Першого заступника прокурора Івано-Франківської області до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, міського голови міста Івано-Франківська, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування підпункту 10.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 60 від 13.02.2013 року; визнання недійсним ордеру, виданого для вселення в квартиру; визнання недійсним та скасування розпорядження міського голови міста Івано-Франківська №123-р від 27.03.2013 року (в частині додатку № 5); скасування свідоцтва про право власності на квартиру, скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності на квартиру, зобов`язання повернути квартиру - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 06.12.2019 року.