Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи орган опіки та піклування в Приморській районні адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, визначення способу участі у спілкуванні і виховані сина,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 04.10.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, за участі третьої особи орган опіки та піклування в Приморській районні адміністрації Одеської міської ради, та просив зобовязати відповідача не перешкоджати батьку у спілкуванні з їхнім сином ОСОБА_3 та його виховані, визначивши такий спосіб участі батька у вихованні дитини: систематичне цілодобове проживання малолітнього сина ОСОБА_3 з позивачем за місцем проживання батька перший і третій тиждень кожного місяця без присутності матері.

Позовна заява мотивована тим, що з 05.06.2014 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 25.01.2018 року у сторін народився син ОСОБА_3. 26.05.2018 року за адресою: АДРЕСА_1, де позивач тимчасово проживав з дружиною та тещою ОСОБА_4, теща та дружина розпочали сварку під приводом того, що позивач не цікавиться життям своєї сімї, а тільки працює і пізно повертається додому. Угамувати жінок змогла лише поліція. Тож, після такої сварки позивач пішов з дому, а син залишився проживати з матірю. Теща постійно налаштовує ОСОБА_2 проти позивача, йому не дають можливості спілкуватися з сином, не відповідають на телефонні дзвінки та пускають до місця мешкання. Позивач зазначає, що теща не довіряє лікарям, тож його син з пологового будинку жодного разу не був оглянутий професійним лікарем, відповідачка з матірю звертаються лише до екстрасенсів та знахарів, що турбує позивача. Незважаючи на висновок органу опіки та піклування, ОСОБА_2 не надає батьку час для спілкування з дитиною, зустрічей та спілкування уникає. Вже більше 5 місяців батько ОСОБА_1 не бачить свого сина.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 16.11.2018 року.

В результаті проведеного підготовчого засідання 16.11.2018 року було оголошено перерву до 11.12.2018 року.

У підготовчому засіданні призначеному на 11.12.2018 року суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 14.01.2019 року.

До суду 11.12.2018 року надійшов відзив на позов, поданий представником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_5

У відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що сам ОСОБА_1 вчинив сварку та наніс побої відповідачу та її матері, в результаті були заведені кримінальні провадження за ч. 1 ст. 122 КК України. Вказує, що позивач не утримує сина, не надає жодної допомоги та сам не бажає спілкуватися з дитиною.

29.12.2018 року надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_6, згідно якої вказали, що вина ОСОБА_1 у вчинені кримінальних правопорушень на які посилається представник відповідача не доведена, обвинувального акту немає та не може бути, оскільки позивач не вчиняв кримінальних правопорушень, а навпаки сам постраждав від дій відповідача та її матері. Вказує, що листа-вибачення доданого до відзиву він ніколи не писав, а з дати весілля навіть 4 років не минуло, а не всі 5 як відзначено у тому листі. Вказує, що кошти на утримання дитини він сплачував, переводив на рахунок відповідача щомісяця 3 000 грн., проте ОСОБА_2 у фейсбуці вказувала, що їй нічого не потрібно від позивача та кошти відповідач буде повертати кожного разу. Всі обставини викладені у відзиві не мають жодних підтверджень.

У судовому засіданні 14.01.2019 року представник позивача ОСОБА_6 наполягала на задоволенні позовних вимог, вказувала на право батька спілкуватися та брати участь у вихованні свого сина.

Представник відповідача ОСОБА_5 не заперечувала проти спілкування батька з дитиною, спочатку висловила позицію щодо побачень малолітньої дитини з позивачем кожен день з 09.00 год. до 11.00 год, потім звязавшись з відповідачем, вказала на необхідність встановлення побачень батька з дитиною раз у місяць у присутності матері, тож частково підтримала позовні вимоги, проте заперечувала на графіку спілкувань, що був запропонований позивачем.

Третя особа у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини та перевіривши докази, заслухавши учасників справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 05 червня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєструвала шлюб , про що відділом реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №551.

25.01.2018 року у сторін народився син ОСОБА_3.

ОСОБА_3 зареєстрований громадянином України, що вбачається з Довідки про реєстрацію особи громадянином України №16 від 27.03.2018 року, виданої Посольством України в Швейцарській Конфедерації.

ОСОБА_1 є членом ОСОБА_8 Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційні технології» й очолює комітет по контролю за реалізацією інноваційного проекту Smart City з 01.06.2018 року, що підтверджується довідкою заступника голови ОСОБА_8 ТОВ «Телекомунікаційні технології» від 03.07.2018 року.

ОСОБА_1 мешкає за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м «Совінйон», вул. Ближня, 20, що встановлено з довідки Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Совінйон» від 03.07.2018 року.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» від 04.07.2018 року ОСОБА_1 на наркологічному обліку не значиться. Також позивач не міститься на обліку і в Комунальний установі «Міський психіатричний диспансер».

Згідно характеристик позивача з місця роботи, то ОСОБА_1 характеризують з позитивної сторони, як особу здатну до самовдосконалення та яка не має шкідливих звичок.

Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у своєму висновку №01-11/1600 від 23.08.2018 року зобовязали ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначили спосіб участі ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожного вівторка та четверга з 12:00 год. до 14:00 год., у присутності матері, ОСОБА_2, а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_6 зверталася до ОСОБА_2 з листом вимогою 31.08.2018 року з метою надання батьку часу для спілкування з дитиною, на виконання вимог висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР.

Факт ухиляння ОСОБА_2 від виконання рішення органу опіки та піклування зафіксований 22.11.2018 року та підтверджується листом ПРА ОМР №01-13/819/1вих від 29.11.2018 року.

Вимоги ОСОБА_1 про систематичне цілодобове проживання ОСОБА_3 з батьком перший і третій тиждень кожного місяця не можуть бути задоволенні.

Відповідач мати дитини відзначає, що батька цілодобово не було вдома, позивач відзначає, що він багато працює для забезпечення своєї сімї, характеристики з місця роботи ОСОБА_1 підтверджують працьовитість та постійну зайнятість позивача. Дитині, якій на час вирішення спору судом ще не виповнилося одного року необхідна цілодобова присутність та догляд.

Зважаючи на неможливість батька бути з дитиною постійно, суд не може задовольнити цілодобове проживання дитини разом з батьком через тиждень.

Крім того, варто відзначити наступне.

Правовідносини з приводу виховання батьків з дитиною та її розвитком регулюється наступним законодавством:

Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини.

Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічей батька з дітьми. Позивач вказує, що з часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, проте відповідачка у зустрічах відмовляла та йому на зустріч не йде, ігнорує, відповідачка заперечує такі твердження.

Участь батька у вихованні дитини не суперечить її інтересам, адже такі твердження відповідача не підтверджуються матеріалами справи, а враховуючи презумпцію невимовності особи поки її вина не буде доведена, варто відзначити, що рішення (вироку, постанови) суду про притягнення жодного з батьків до кримінальної чи адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Відповідност.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю або батьком.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно дост.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

При цьому, відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 СК України).

Як вказувалося раніше, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації визначив спосіб участь ОСОБА_1 у виховані сина ОСОБА_9 шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожного вівторка та четверга з 12:00 год. до 14:00 год., у присутності матері, ОСОБА_2, а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6ст.19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Представник відповідача у одному з судових засідань вказувала, що в час визначений органом опіки та піклування дитина спить, тож суд вважає за необхідне відійти від висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР для забезпечення належної участі батька у спілкування та вихованні дитини.

У підготовчих засіданнях представник відповідача висловлювала позицію ОСОБА_2, яка не заперечувала проти спілкування позивача з сином у час з 09:00 год до 11:00 год., коли ОСОБА_3 не спить, а грається.

Робочий графік батька невідомий, проте суд вважає за необхідне встановити систематичні зустрічі ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 у вихідні дні у час з 09:00 год. до 11:00 год. у присутності матері, зважаючи на обставини встановлені судом, вік дитини та інтереси малолітнього ОСОБА_3.

Також суд керується ст.51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у ч.6 ст.7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, рішення у справі «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року).

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням позиції сторін та інтересів дитини, суд задовольняє позов частково, зважаючи на висновок Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування №01-11/1600 від 23.08.2018 року суд задовольняє позов ОСОБА_1 частково та вважає за можливе визначити його спосіб участі у вихованні ОСОБА_3, шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною кожної суботи та неділі з 09.00 год. до 11.00 год. у присутності матері ОСОБА_2.

У дні народження та святкові дні ОСОБА_1 має право спілкуватися з сином ОСОБА_9, проте за попередньою домовленістю батьків.

У відповідності до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 65496, Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м «Совіньйон», вул. Ближня, 20) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: 65091, м. Одеса, вул. Колонтаївська, буд. 53), за участі третьої особи орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 134), про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, визначення способу участі у спілкуванні і виховані сина задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної суботи та неділі з 09.00 год. до 11.00 год. у присутності матері ОСОБА_2. У дні народження та святкові дні зустрічі батька з дитиною за попередньою домовленістю батьків.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 18.01.2019 року.

Суддя: В.Я. Бондар