Справа № 351/2693/18
Номер провадження №2/351/241/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований в с. Русів, вул. Плавюка, №11,Снятинського району, Івано-Франківської області. Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Внаслідок смерті батька позивача ОСОБА_6, який помер 15.03.2017 р. в с. Русів, Снятинського району Івано-Франківської області відкрилася спадщина, яка складається із 1/6 частини спірного будинковолодіння. Спадкоємцем за заповітом став позивач, син померлого ОСОБА_1, оскільки подав у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідачі по справі відмовились від спадщини та не претендують на неї, відмовляються від своїх часток в майні колишнього «колгоспного двору» на користь позивача.

Однак в звязку з тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та частки в свідоцтві на право особистої власності не визначені, державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Проти позову не заперечила, на частку в майні колишнього «колгоспного двору» не претендує та відмовляється від частки на користь сина ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Проти позову не заперечив, на частку в майні колишнього «колгоспного двору» не претендує та відмовляється від частки на користь брата ОСОБА_1

Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Проти позову не заперечила, на частку в майні колишнього «колгоспного двору» не претендує та відмовляється від частки на користь брата ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-НМ №241487, виданого на ОСОБА_6, слідує, що останній помер 15.03.2017 р.

З довідки, виданої Русівською сільською радою, слідує, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві, що в с. Русів по вул. Плавюка, №11 (суспільна група колгоспний двір) зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 15.03.2016 р., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6

З свідоцтва про право особистої власності від 15.10.1988 р., слідує, що житловий будинок, службові будівлі і споруди, що в с. Русів, по вул. Радянська, №11, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6

З свідоцтва про народження Серія ІІ-НМ №400943, виданого на ОСОБА_4 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_6 та ОСОБА_2

З свідоцтва про народження Серія ІІ-НМ №475228, виданого на ОСОБА_1 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_6 та ОСОБА_2

З свідоцтва про народження Серія ІІІ-НМ №289573, виданого на ОСОБА_4 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_6 та ОСОБА_2

З свідоцтва про одруження Серія І-НМ №001860, слідує, що 08.11.1998 р. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб. Після одруження «Вахнюк» присвоєно прізвище «Остапюк».

З свідоцтва про народження Серія ІІ-НМ № 342986, виданого на ОСОБА_9 слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_6 та ОСОБА_2

З довідки від 21.11.2018 р. № 2750/02-14, виданої першою Снятинською державною нотаріальною конторою слідує, що після смерті ОСОБА_6, померлого 15.03.2017 р., який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_7 заведена спадкова справа за №364/2017 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №738 від 25.08.2017 р. сина померлого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, жителя ІНФОРМАЦІЯ_9.

Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_8, жителю ІНФОРМАЦІЯ_10 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, №11, що знаходиться вул. Плавюка №7, в с.Русів, Снятинського району після смерті батька ОСОБА_6, померлого 15.03.2017 р., у звязку з невизначністю часток у колгоспному дворі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що не визначеність часток в майні колишнього колгоспного двору не є підставою відмови у захисті права позивача, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивач, набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул.Плавюка, №11 в с.Русів, Снятинського району Івано Франківської області.

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Плавюка,№11 у с. Русів, Снятинського району Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.