02 грудня 2019 року м. Кремінна
Справа № 414/3028/19
Провадження № 2/414/657/2019
Кремінський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Безкровного І.Г.,
за участю секретаря с/з Олєйнікової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна,
Військова частина НОМЕР_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна, посилаючись на наступні обставини.
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 259 від 18.12.2017 солдат військової служби за контрактом ОСОБА_2 , який прибув із ВЧ НОМЕР_2 м. Житомир, був призначений на посаду розвідника 1 розвідувального взводу розвідувальної роти та з 16.12.2017 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , а також взятий на всі види забезпечення, в тому числі речове.
У зв`язку з цим в подальшому під час проходження військової служби відповідач був забезпечений зокрема форменим одягом за рахунок державних коштів.
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 34 від 19.02.2018 ОСОБА_2 був звільнений з військової служби наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) № 13-РС від 06.02.2018 через службову невідповідність та з 19.12.2018 виключений зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , а також знятий з усіх видів забезпечення.
Після звільнення із солдата ОСОБА_2 підлягала утриманню сума коштів у загальному розмірі 4439,55 грн за речове майно, строк носіння якого не закінчився (з урахуванням зносу), однак під час виключення зі списків особового складу військової частини та зняття з усіх видів забезпечення на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 34 від 19.02.2018 з відповідача було частково утримано вказані кошти в розмірі 2612,91 грн, у той час як сума в розмірі 1826,64 грн залишилася не відшкодованою.
За таких обставин, оскільки відповідач після звільнення з військової служби у запас у зв`язку зі службовою невідповідністю не відшкодував у повному обсязі кошти за видані йому предмети речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), у розмірі 1826,64 грн, позивач просив стягнути з відповідача вказані кошти, а також сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1921 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги військова частина підтримує у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву на позов не подав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, а представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала.
Також, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно з наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 № 259 від 18.12.2017 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 , призначеного наказом командувача Високомобільних десантних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 46-РС від 07.12.2017 на посаду розвідника 1 розвідувального взводу розвідувальної роти, який прибув із військової частини НОМЕР_2 м. Житомир, з 16.12.2017 було зараховано до списків особового складу частини та взято на всі види забезпечення, в тому числі речове (а.с. 9).
Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування.
Під час проходження військової служби у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» № 232 від 29.04.2016 солдат ОСОБА_2 забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів згідно з атестатом № 96 від 15.12.2017 (а.с. 10).
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 34 від 19.02.2018 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 , розвідника розвідувального взводу розвідувальної роти, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 13-РС від 06.02.2018 відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 3597-ІV від 04.04.2006 у запас за підпунктом «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків), з 19.02.2018 було виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення та з 20.02.2018 направлено для зарахування на військовий облік до Першотравенського МВК Дніпропетровської області (а.с. 11).
Згідно з пп. «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.
Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Як вбачається із довідок-розрахунків № 137 від 05.02.2018 та № 165 від 13.02.2018 на утримання із солдата ОСОБА_2 за речове майно, яке не вислужило встановлені строки, при звільненні останнього з військової служби за речове майно, строк носіння якого не закінчився (з урахуванням зносу), підлягала утриманню сума коштів у загальному розмірі 4439,55 грн (а.с. 12, 13).
Разом із тим, під час виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з ОСОБА_2 були утримані (стягнені) грошові кошти за речове майно у розмірі 2612,91 грн, що підтверджується книгою грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 та розрахунково-платіжною відомістю № 175 за виплату військовослужбовцям грошового забезпечення при звільненні (а.с. 14-15, 16).
Водночас згідно з довідкою № 1337 командира військової частини НОМЕР_1 за солдатом ОСОБА_2 рахується дебіторська заборгованість за недонос речового майна на суму в розмірі 1826,64 грн, а саме: згідно з довідками-розрахунками № 137 та № 165 на солдата ОСОБА_2 за речове майно, яке не вислужило встановлені строки, було нараховано до утримання при звільненні з військової служби за контрактом суми в розмірі 4095,60 грн та 343,95 грн відповідно; на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 34 від 19.02.2018 із солдата ОСОБА_2 було частково утримано суму в розмірі 2612,91 грн (а.с. 17).
Таким чином, з нарахованої ОСОБА_2 під час звільнення з військової служби заборгованості за недонос речового майна у загальному розмірі 4439,55 грн з відповідача було утримано 2612,91 грн, а отже заборгованість у розмірі 1826,64 грн залишилася не відшкодованою.
Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами (п. 1). Так, за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.
Згідно з п. 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкової виплати. Військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Зважаючи на ті обставини, що відповідач був звільнений з військової служби у запас за пп. «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме через службову невідповідність, позивач має право на утримання з відповідача вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позаяк судом було встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 після його виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не було відшкодовано вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), на суму 1826,64 грн, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача зазначені кошти на відшкодування завданої майнової шкоди у вказаному розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивачем були понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 76 від 19.12.2018 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 2, 3), суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат у розмірі 1921 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ; місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Гвардійське) майнову шкоду в розмірі 1826,64 грн (однієї тисячі восьмисот двадцяти шести гривень шістдесяти чотирьох копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ; місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Гвардійське) судовий збір у розмірі 1921 (однієї тисячі дев`ятисот двадцяти однієї) гривні.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його складення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Кремінського районного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя І.Г. Безкровний