Провадження №2-з/760/369/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Платинум Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванченка Вадима Юрійовича про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Платинум Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванченка Вадима Юрійовича про визнання договорів недійсними.

Так, у своєму позові ОСОБА_1 просить суд:

визнати недійсним договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №374К від 31.10.2019, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та громадянином України ОСОБА_2 з моменту його укладення,

визнати недійсним договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №374і від 31.10.2019, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та громадянином України ОСОБА_2 з моменту його укладення,

внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яким скасувати запис в Державному реєстрі іпотек, яка виникла на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №374і від 31.10.2019 приватним нотаріусом Іванченком В.Ю.

Ухвалою судді від 12.11.2019 позовну заяву залишено без руху.

22.11.2019 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявниця просить вжити наступні заходи забезпечення позову до набрання законної сили рішенням Солом`янського районного суду міста Києва у даній справі: забороняти іпотеко держателю вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на себе/або на третю особу, що передбачено п. 2.2. Договору №374і про відступлення купівлі-продажу прав вимоги, який є предметом позовної заяви про визнання його недійсним та заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти реєстраційні дії та будь-які інші дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, внесення змін до даних в реєстрі, та державну реєстрацію обтяжень речових прав, інші дії, якими може бути змінено запис в Державному реєстрі речових прав щодо права власності на нерухоме майно: 4-х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер 000, що існує на день подання заяви про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що позивачем було подано позовну заяву немайнового з характеру з вимогою про визнання недійсним договору № 374К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за договором про іпотечний кредит № 1.06121010 від 29 грудня 2006 року та договору № 374і про відступлення купівлі-продажу прав вимоги, укладених за результатами проведених торгів про продаж лоту №UA-EA-2019-08-29-000111-b, а саме: про продаж права вимоги за кредитним договором фізичної особи №1.06121010 від 29.12.2006 року з забезпеченням: 4-х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 80,00 кв.м., житловою площею 50,30 кв.м., відповідно до Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 388 від 24.03.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.04.2015 за № 606/28736.

Зазначено, що 11.10.2019 було виставлено на аукціон «ПРОЗОРО» (ProZorro.Продажі) права вимоги за кредитним договором фізичної особи №1.06121010 від 29.12.2006 з забезпеченням. Переможцем за результатами аукціону визнано фізичну особу ОСОБА_2

Зазначено, що 31.10.2019 між Публічним Акціонерним Товариство «ПЛАТИНУМ БАНК» ( первісний кредитор) та громадянином України ОСОБА_2 надалі за текстом ( новий кредитор ) був підписаний договір №374К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за договором про іпотечний кредит №1.06121010 від 29 грудня 2006 року, та того ж дня, між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та ОСОБА_2 був підписаний договір № 374і про відступлення купівлі-продажу прав вимоги та державним реєстратором Духновською Олесею Анатоліївною було перереєстровано іпотеку на нового кредитора.

Позивач посилається на те, що у своєму позові оспорює дійсність зазначених вище договорів. З урахуванням того, що однією із умов іпотечного договору, права по якому за результатами проведення торгів і укладання вищезазначених договорів ОСОБА_2 передано право реалізації предмету іпотеки третім особам, в порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», у позивача є підставі вважати, що ОСОБА_2 скористується таким правом, незважаючи на відкриту судову справу на підставі поданої позовної заяви, скористується вказаною умовою та здійснить стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на себе/або на третю особу.

Вказала, що у разі використання новим кредитором права звернення стягнення та реалізацію предмету іпотеки згідно ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку», та визнання оспорюваних договорів недійсними, вона змушена буде в судовому порядку скасовувати проведену незаконну реєстрацію права власті. А, отже, є підстави стверджувати, що дії відповідачів можуть ускладнити виконання судового рішення щодо визнання недійсними договорів.

Позивачкою зазначено, що її метою є захист і відновлення порушених прав, проте, через досить тривалу процедуру судового розгляду або через швидкий розвиток подій, або у зв`язку з поєднанням цих двох факторів може виникнути ситуація, в якій остаточне рішення суду, прийняте через певний час після ініціювання судового провадження, уже не зможе належним чином захистити її право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що своєю відмовою у забезпеченні позову суд фактично позбавляє позивача права на ефективний судовий захист, адже, коли судом буде прийнято остаточне рішення, право власності може бути вже перереєстровано на ОСОБА_2 або третіх осіб.

Позивачка вважає, що в разі не застосування судом заходів забезпечення позову, буде порушене її право приватної власності.

Також зазначає, що всупереч законної процедури, встановленої оспорюваними договорами, щодо отримання виплат у якості нового кредитора, а саме: надсилання листів, вимог тощо, ОСОБА_2 здійснює безпідставно психологічний тиск на неї. 20.11.2019 було приклеєно наліпку на вхідні двері квартири, в які повідомлялось, що кредитор розшукує боржника, позивачку, всупереч тому, вона ніде не переховується, а її контактні дані відомі ОСОБА_2 .

Крім того, посилається на те, що ОСОБА_2 систематично займається скупкою прав вимоги за кредитними договорами банків, що ліквідуються. Тобто, він займається роботою, яка систематично або постійно приносить йому дохід, при цьому не будучи зареєстрованим, як суб`єкт підприємницької діяльності.

Також, позивач вважає, що вжиття наведених заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушень прав сторін на час вирішення спору в суді, в разі його задоволення - забезпечить можливість досягнення мети звернення з відповідним позовом до суду, захисту порушених прав та інтересів.

З огляду на наведене, заявниця просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд акцентує увагу заявника на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб і свавілля в цьому питанні.

Слід зазначити, що предметом спору між сторонами є визнання недійсними договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, а також внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яким скасувати запис в Державному реєстрі іпотек, яка виникла на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №374і від 31.10.2019 приватним нотаріусом Іванченком В.Ю.

Разом з тим, у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягає примусовому виконанню, та не носить зобов`язального характеру.

Суд приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обраними заявником способом, не обґрунтована, оскільки, повідомлені ним обставини не дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим в майбутньому, оскільки, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Платинум Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванченка Вадима Юрійовича про визнання договорів недійсними - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: