Справа № 420/183/18
Провадження № 22-ц/810/383/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Яреська А.В.,

за участю секретаря Перішкіна Т.М.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 11 вересня 2018 року, ухваленого Новопсковським районним судом у складі: судді Стеценко О.С. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 з 05 червня 1998 року, який розірвано рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 02.11.2017 року. Сторони мають двох синів: повнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу сторони не дійшли добровільної згоди щодо поділу майна, набутого ними під час шлюбу, тому позивач просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на наступне майно: стінку «Марк» шириною 3,90 м., придбану у 2008 році за 2500 грн.; електропіч, придбану у 2015 році за 500 грн.; стіл - тумбу, придбаний у 2008 році за 300 грн.; кухню «Оля» шириною 2,60 м., придбану у 2008 році за 1500 грн.; крупорушку, придбану у 2008 році за 1000 грн.; бензопилу «Атлант», придбану у 2008 році за 1500 грн.; трактор Т-16, придбаний у 2007 році за 8000 грн; бджоли 40 вуликів вартістю 31000 грн.; дві корови вартістю 30000 грн.; станок для швейної машинки, придбаний за 100 грн.; бідони в кількості 5 шт. (50 л.), 1 шт. (25 л.) вартістю 300 грн.; платформу металеву, будку для викачки меду загальною вартістю 10000 грн.; одну корову, три бика, три свині були продані ОСОБА_2 за 48000 грн.; кури тридцять голів; телята 2 шт., 2016 року народження; будинок в АДРЕСА_1, придбаний у 2006 році за 5000 грн.;

за відповідачем ОСОБА_2 просить визнати право власності на телевізор марки «LG», придбаний у 2003 році за 1089 грн.; морозильну камеру «Zanussi» 400 л., придбану у 2013 році за 3799 грн.; водяний насос БЦН, придбаний у 2006 році за 300 грн.; автомобіль марки «Москвич» гірчичного кольору, придбаний за 4000 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач позов не визнав та надав відзив на позовну заяву, що позивач не довела вартість майна, крім того на даний час немає худоби, птиці та бджіл. Також позивачем не доведено взагалі наявність майна.

Позивач надала відповідь на відзив на позовну заяву, що вона не мала можливості фактично зробити оцінку вартості майна зазначеного в позові, тому що позивач самовільно вивіз його, скориставшись нагодою, коли позивач знаходилася на заробітках на території Російської Федерації. Спілкуватися відповідач не бажає, тому позивач зазначила орієнтовну ціну позову, тому що пам'ятає за якою ціною придбавалися речі (майно).

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 11 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на наступне майно: стінку «Марк», шириною 3,90 м., придбану у 2008 році за 2500 грн.; електропіч, придбану у 2015 році за 500 грн.; стіл - тумбу, придбаний у 2008 році за 300 грн.; кухню «Оля» шириною 2,60 м., придбану у 2008 році за 1500 грн.; крупорушку, придбану у 2008 році за 1000 грн.; бензопилу «Атлант», придбану у 2008 році за 1500 грн.; станок для швейної машинки, придбаний за 100 грн.; бідони в кількості 5 шт. (50 л.), 1 шт. (25 л.) вартістю 300 грн., всього на загальну суму 7700 грн.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно: телевізор марки «LG», придбаний у 2003 році за 1089 грн.; морозильну камеру «Zanussi» 400 л., придбану у 2013 році за 3799 грн.; водяний насос БЦН, придбаний у 2006 році за 300 грн.; всього на загальну суму 5188 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 812,45 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції з посиланням на застосування до спірних відносин вимог ст.ст. 60, 69-71 СК України, мотивував своє рішення тим, що спірне майно являється сукупністю неподільних речей, а тому кожна річ окремо не може бути поділена між сторонами в натурі відповідно до їх часток, суд вважав необхідним визначити ідеальні частки сторін по цьому майну з його поділом та одночасно визначити право власності кожного з подружжя на певні неподільні речі окремо. Щодо іншого майна, а саме: трактора Т-16, придбаного у 2007 році за 8000 грн., бджіл 40 вуликів вартістю 31000 грн.; двох корів вартістю 30000 грн.; платформи металевої, будки для викачки меду загальною вартістю 10000 грн.; однієї корови, трьох биків, трьох свиней; курей тридцяти голів; телят 2 шт., 2016 року народження; автомобілю марки «Москвич» гірчичного кольору, придбаного за 4000 грн., суд відмовив у задоволенні позову, оскільки позивач в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не довів в належний спосіб його придбання під час шлюбу сторонами та перебування його в спільній сумісній власності сторін. Як відмовив суд і у задоволенні позову про поділ спірного житлового будинку, оскільки в порушення вимог ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України відповідач згоди на поділ будинку не надав, позивач вимоги про припинення права спільної сумісної власності на будинок з подальшою компенсацією відповідачу вартості частки майна не зверталася.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення в частині задоволених позовних вимог залишити без змін;

рішення в частині поділу іншого спільного майна подружжя скасувати як необ'єктивне, необґрунтоване, винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на трактор Т-16, придбаний у 2007 році за 8000 грн. , бджоли 40 вуликів, вартістю 31000 грн., дві корови, вартістю 30000 грн., платформу металеву, будку для викачки меду, загальною вартістю 10000 грн.; одну корову, три бика, три свині, кури тридцять голів, телята 2 шт., будинок в АДРЕСА_1 придбаний у 2006 році за 5000 грн.;

визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Москвич» гірчичного кольору, придбаний за 4000 грн., будинок в АДРЕСА_2, який був придбаний у 2005 році за 5000 грн. та покласти судовий збір на відповідача.

Доводами апеляційної скарги є те, що скаржником у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України належним чином доведено придбання майна, вказаного в позовній заяві, під час шлюбу та перебування його в спільній сумісній власності, а в якості доказів наявного цього майна позивачем надано покази свідків, які суд не взяв до уваги. Будинок в АДРЕСА_2 в прохальній частині не вказаний помилково.

На апеляційну скаргу позивача відповідачем надано відзив, в якому він просить залишити скаргу ОСОБА_1 без задоволення, оскільки худоба була реалізована та використана сторонами під час спільного проживання і гроші витрачено на потреби родини; решти майна у родини ніколи не було в наявності і не було зареєстровано належним чином - сімейства бджіл, автомобіль та інше.

Апеляційне провадження у справі відкрито 13 листопада 2018 року, ухвалою суду від 26 листопада 2018 року справу призначено до апеляційного розгляду на 11-ту 11 грудня 2018 року. 11.12.2018 року за заявою позивача про хворобу розгляд справи відкладений на 12-ту 27 грудня 2018 року. 27.12.2018 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 у зв'язку із хворобою відкладено на 12.30 год. 15 січня 2019 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ вилучено суддю Стахову Н.В. у зв'язку із хворобою, новий суддя у складі суду Єрмаков Ю.В.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення скарги, оскільки позивач не надала доказів придбання та існування спірного майна, частина якого має реєструватися лише у визначений спосіб. Суд вірно зробив оцінку доказів сторін, оскільки свідки позивача є її родичами, і цими показаннями не було підтверджено придбання майна під час шлюбу, перебування його у спільній сумісній власності подружжя, родові ознаки майна, його конкретний перелік, кількість, вартість. Сторонами під час розгляду справи визнано, що на даний час відсутні в наявності худоба, бджоли, птиця, а тому поділити це майно не можна. Як правильний висновок суду і про відмову у задоволенні позову про поділ будинку.

У судовому засіданні сторони кожен підтримали свої позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та ніким не оспорюється, що сторони перебували у шлюбі з 05.06.1998 р., який був зареєстрований Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №242 (а.с. 18).

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 02 листопада 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, розірваний. Рішення набрало законної сили (а.с. 32).

Згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 18 серпня 2005 року, укладеного між продавцем ОСОБА_6 та ОСОБА_2 як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Замарь О.О., реєстр № 774, останнім придбано у власність спірний будинок АДРЕСА_1, за 6000 грн. (а.с. 21-22).

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем позов визнано частково, а саме - в частині, задоволеній судом, та придбання під час шлюбу сторонами та визнанні спільним сумісним майном стінки «Марк», шириною 3,90 м., у 2008 році за 2500 грн.; електропічі, у 2015 році за 500 грн.; столу-тумби, у 2008 році за 300 грн.; кухні «Оля» шириною 2,60 м., у 2008 році за 1500 грн.; крупорушки у 2008 році за 1000 грн.; бензопили «Атлант» у 2008 році за 1500 грн.; станку для швейної машинки за 100 грн.; бідонів в кількості 5 шт. (50 л.), 1 шт. (25 л.) вартістю 300 грн., телевізора марки «LG», у 2003 році за 1089 грн.; морозильної камери «Zanussi» 400 л., у 2013 році за 3799 грн.; водяного насосу БЦН, у 2006 році за 300 грн.;

А також - визнанні за позивачем ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя: стінки «Марк», шириною 3,90 м., у 2008 році за 2500 грн.; електропічі, у 2015 році за 500 грн.; столу-тумби, у 2008 році за 300 грн.; кухні «Оля» шириною 2,60 м., у 2008 році за 1500 грн.; крупорушки у 2008 році за 1000 грн.; бензопили «Атлант» у 2008 році за 1500 грн.; станку для швейної машинки за 100 грн.; бідонів в кількості 5 шт. (50 л.), 1 шт. (25 л.) вартістю 300 грн., та за відповідачем ОСОБА_2 - телевізора марки «LG», у 2003 році за 1089 грн.; морозильної камери «Zanussi» 400 л., у 2013 році за 3799 грн.; водяного насосу БЦН, у 2006 році за 300 грн.

Таким чином, межами перегляду рішення суду є вимоги апеляційної скарги в частині визнання в порядку поділу спірного майна: за ОСОБА_1 права власності на трактор Т-16, придбаний у 2007 році за 8000 грн., бджіл 40 вуликів, вартістю 31000 грн., двох корів, вартістю 30000 грн., платформи металевої, будки для викачки меду, загальною вартістю 10000 грн.; однієї корови, трьох биків, трьох свиней, кур тридцять голів, телят 2 шт., будинку в АДРЕСА_1, придбаного у 2006 році за 5000 грн., та за ОСОБА_2 - на автомобіль марки «Москвич» гірчичного кольору, придбаний за 4000 грн., будинок в АДРЕСА_2, який був придбаний у 2005 році за 5000 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Тому, переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги наступне.

У відповідності до статті 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжям укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Способи та порядок поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються статтею 71 СК України і сутність такого поділу полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі.

Під час судового розгляду справи суд з урахуванням часткового визнання відповідачем позову провів розподіл спільного сумісного майна подружжя за запропонованим позивачем варіантом.

Щодо поділу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, придбаного у 2006 році за 6000 грн., то колегія суддів погоджує висновок суду про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки в порушення вимог ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України відповідач згоди на поділ будинку не надав, а позивач вимоги про припинення права спільної сумісної власності на будинок з подальшою компенсацією відповідачу вартості частки майна не зверталася та не вносила цю суму на депозитний рахунок суду.

Апеляційна скарга хоча і містить прохання про скасування рішення суду в наведеній частині та виділ вказаного будинку в натурі позивачу, але не містить жодного доводу про неправильність висновків суду про відмову у задоволенні позову в частині поділу вказаного спірного житлового будинку.

Оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, а межах заявлених нею вимог і на підставі доказів (частина перша статті 13 ЦПК України), і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина третя статті 12 ЦПК України), а вимоги про поділ будинку за адресою: АДРЕСА_2, придбаний у 2000 році за 5000 грн., позивачем не заявлялися, тому не заслуговує на увагу і довід скарги про помилковість позовних вимог позивача, яка не заявила відповідні вимоги.

Крім того, позивач ОСОБА_1 не позбавлена можливості заявити позов про поділ цього будинку у передбачений законом спосіб.

Як не спростовують доводи апеляційної скарги і правильних висновків суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ автомобілю марки «Москвич» гірчичного кольору та трактору Т-16, оскільки щодо автомобілю, то Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року за №1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1371) встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Щодо трактору, то відповідно до п. 2 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2009 р. N 694, Реєстрація та зняття з обліку машин проводяться державними інспекціями сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах.

Таким чином, належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України придбання сторонами в період шлюбу вказаних автомобілю та трактору може бути лише відомості про відповідну державну та відомчу реєстрацію останніх.

Такі докази позивачем не надано, а відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, зокрема за допомогою показань свідків.

Оскільки законодавець вказує на необхідність включення до складу майна, що підлягає поділу, загального майна подружжя, наявного у нього на час розгляду справи, та того, що знаходиться у третіх осіб, то правильний висновок суду і про відмову у задоволенні позову про поділ 40 вуликів бджіл, двох корів вартістю 30000 грн., бідонів 5 шт. на 300 грн., платформи металевої, будки для викачки меду загальною вартістю 10000 грн., однієї корови, трьох биків, трьох свиней, 30 голів курей, двох телят.

Сторони погодили у судовому засіданні момент припинення спільного проживання на ведення господарства як серпень 2017 року.

Надані позивачем письмові докази не містять відомостей про існування вказаної худоби, домашньої птиці та предметів та приладдя для бджільництва, бджілосімей саме станом на серпень 2017 року.

І, як пояснила позивач у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, суду дійсно таких доказів надано не було і висновок про існування вказаного майна суду було ні з чого зробити.

Щодо пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, то судом вірно не взято їх до уваги, оскільки ці показання не підтверджують родові ознаки майна, його конкретний перелік, його кількість та вартість.

Колегія суддів також зауважує, що належними доказами наявності бджолосімей у певній кількості має бути лише ветеринарно-санітарний паспорт пасіки, виданий районним (міським) управлінням ветеринарної медицини відповідно до Порядку реєстрації пасік, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України і Української академії аграрних наук від 20.09.2000 N 184/82.

Таким чином, доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 18 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: