Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Гурової Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із зазначеною заявою. Обґрунтовувала свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 18.11.1978 року. Вони мешкали однією родиною та були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . На початку проведенням АТО на окремій території Донецької області, вони переїхали проживати до АДРЕСА_2 , де проживали разом та вели сумісне господарство. Її чоловік ОСОБА_2 отримував пенсію за віком у розмірі 4000грн, а вона припинила свою трудову діяльність в зв`язку з хворобою сестри, яка була інвалідом 2 групи з дитинства. Тому вона взагалі не мала доходів та була на утриманні померлого чоловіка та його пенсія була постійним і основним джерелом для існування. Тому просила встановити факт перебування її на утриманні у чоловіка.

Заявник у судове засідання не з`явилась, у заяві зазначила про розгляд справи без її участі. На задоволенні заявлених вимог наполягала.

Представник заінтересованої сторони Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Про день та час проведення судового засідання управління повідомлене належним чином, що підтверджене відповідною розпискою, наявною в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що з 18.11.1978 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Згідно домової книги за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані з 20.07.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно довідки №1438-001889 від 17.11.2014р. про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно трудової книжки Серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 22.08.2011 року звільнено за згодою сторін, відповідно до ст. 36 КУпАП.

Згідно довідки Волноваського об`єднаного Управління ПФУ Донецької області від 20.11.2019 року ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Донецької області та отримав пенсію за віком за червень 2016 року у розмірі 4040.34 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд бере до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

З огляду на наведені вище докази, суд вважає доведеним факт того, що заявник на момент смерті свого чоловіка перебувала на його утриманні.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 353, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Н.В. Писанець