Справа № 350/2145/18
Номер провадження 2/350/74/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвської С.П.

адвокатів ОСОБА_6 та Родікова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів цивільну справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, суд -

в с т а н о в и в :

у своїй позовній заяві позивач ОСОБА_3 просить суд ухвалити рішення, яким провести розподіл спільного майна подружжя та присудити їй частину рухомого майна, а саме :

морозильну камеру «Атлант», вартістю 6000 грн;

пральну машинку «Бош», вартістю 4000 грн;

ноутбук «Асус», вартістю 6000 грн;

металічну ковану гойдалку, вартістю 8000 грн;

вироби із золота дитячі, вартістю 8000 грн;

постільну білизну, покривала та рушники, вартістю 5000 грн;

обігрівач марки «УФО», вартістю 1500 грн.

частину кухонної посуди на суму 1500 грн.

Відповідачу ОСОБА_4 просить присудити частину рухомого майна, а саме:

холодильник, вартістю 5000 грн;

меблевий набір у спальню «Барокко», вартістю 30000 грн;

душову кабінку «Гідробокс», вартістю 7000 грн;

систему супутникового телебачення, вартістю 3700 грн;

інтернет обладнання, вартістю 2700 грн;

металічну ковану лавку, вартістю 6000 грн.

частину кухонної посуди, вартістю 1500 грн.

Крім того просить стягнути з відповідача по справі на її користь понесені судові витрати по справі.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 липня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у Перегінській селищній раді Рожнятівського району, актовий запис № 69, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1. Рішенням Рожнятівського районного суду від 30 липня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. За час проживання в шлюбі сторонами було придбане спільне рухоме майно, яке є спільною сумісною власністю, як набуте за час шлюбу, а саме :

холодильник, вартістю 5000 грн;

морозильну камеру «Атлант», вартістю 6000 грн;

меблевий набір в спальню «Барокко», вартістю 30000 грн;

пральну машинку «Бош», вартістю 4000 грн;

душову кабінку «Гідробокс», вартістю 7000 грн;

ноутбук «Асус», вартістю 6000 грн;

систему супутникового телебачення, вартістю 3700 грн;

інтернет обладнання, вартістю 2700 грн;

металічну ковану гойдалку, вартістю 8000 грн;

металічну ковану лавку, вартістю 6000 грн.

вироби із золота дитячі, вартістю 8000 грн;

постільну білизну, покривала та рушники, вартістю 5000 грн;

обігрівач марки «УФО», вартістю 1500 грн.

кухонний посуд, вартістю 3000 грн.

З приводу поділу рухомого майна, між сторонами існувала усна домовленість, якої відповідач по справі не дотримався, а тому вона була змушена звернутись у суд з позовом про поділ спільного рухомого майна, придбаного в шлюбі.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав у повному об'ємі та просить суд їх задоволити.

У судовому засідання відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково та пояснив, що після розподілу нерухомого майна досягнув домовленості з позивачкою по реальному розподілу у добровільному порядку і рухомого майна. Позивачка та її мама з будинку забрали м'яку частину, великий стіл, кухонний стіл, 16 крісел, дитячі меблі, шафу-купе, ліжко-диван, кухонний набір, газову плиту, витяжку, ікону, 2 люстри, тюлі та штори з вікон, мікрохвильову піч, коц, коври, доріжки, гладильну дошку, праску, просту та електро м'ясорубку, 2 електрочайники, соковижималку, фен, міксер, блендер, дитячі золоті прикраси, мобільний телефон та фритюрницю. Згідний у добровільному порядку передати позивачці ще металеву ковану гойдалку та обігрівач марки «УФО». Виходячи з вартості та кількості рухомого майна, яке забрала позивачка він вважає, що мала частина спільного сумісного майна має залишитись і йому.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що речі зазначені у заяві відповідача вона та її дочка дійсно забрали з будинку відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного.

Копіями рішень Рожнятівського районного суду від 30.07.2018 року та 30.07.2018 року /а.с.7-10/ підтверджено, що шлюб між сторонами розірвано та проведено поділ спільного майна подружжя

Квитанцією №1/а.с.11/ підтверджено, що позивачка понесла витрати за надання правової допомоги у сумі 500 грн.

Заявою ОСОБА_4 та додатком до неї/а.с.28-29/ підтверджено перелік та вартість рухомого майна, яке забрала позивачка з будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, як спільна сумісна власність подружжя, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

Суд, вважає необгрунтованою вимогу позивачки про поділ рухомого майна. Так, у ході судового розгляду відповідач заперечив факт відмови передати у власність частину рухомого майна позивачці вказавши при цьому, що позивачка по справі та її мама забрали з будинку, по місцю його проживання, усі речі та майно, які вони вважали за необхідне забрати, вартість якого значно перевищує вартість майна, яке залишилось у нього. Дану обставину підтвердила у судовому засіданні свідок по справі, а мама позивачки. Крім того, у судовому засіданні відповідач погодився передати позивачці ще частину рухомого майна, зазначеного у позові. Отже, за таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України.

На підставі ст.ст.69, 70 СК Українита керуючись ст.ст.258, 259, 263, 273, 280-282, 284, 352, 354ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - задоволити частково.

Присудити ОСОБА_3 металеву ковану гойдалку, вартістю 8000 грн. та обігрівач марки «УФО», вартістю 1500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по справі в розмірі 500 грн.

В решті позову відмовити.

З повним рішенням суду учасники процесу можуть ознайомитись в Рожнятівському районному суді 22 січня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя А.М.Бейко