Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3449/19 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія 18 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Житомирі цивільну справу № 285/3449/19 за позовом Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення місць загального користування будинку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 жовтня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Мозгового В.Б. в м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є постачальником теплової енергії до будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_2 вказаного будинку, від`єднався від системи централізованого теплопостачання та встановив у своїй квартирі індивідуальне (автономне) опалення.

Зазначає, що згідно з пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні системи опалення, повинні оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку.

У зв`язку з тим, що відповідач не оплачує комунальні послуги з централізованого опалення місць загального користування, за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року виникла заборгованість в розмірі 1691,26 грн., яку позивач просить стягнути із ОСОБА_1 .

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 жовтня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» заборгованість за централізоване опалення місць загального користування будинку в сумі 1691,26 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що між ним та позивачем не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку, що позбавляє його можливості дізнатися про кількість та якість наданих послуг. Вважає, що за відсутності договірних відносин із позивачем не зобов`язаний оплачувати згадані послуги.

У відзиві на апеляційну скаргу КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго», посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» є постачальником теплової енергії до будинку АДРЕСА_1 .

Власником квартири АДРЕСА_2 цього будинку є ОСОБА_1 , який від`єднався від системи централізованого теплопостачання та встановив у своїй квартирі індивідуальне (автономне) опалення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоповерхового будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Договір на постачання теплової енергії між сторонами не укладався, але цей факт не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до частини другої статті 509 ЦК України, пунктів 1-5 частини третьої статті 20, пункту 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житло-комунальні послуги» обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено на обидві сторони - як виконавця, так і споживача.

Підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур.

Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 539/2966/15-ц.

При цьому, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, про що зазначає відповідач в апеляційній скарзі як на підставу для відмови у задоволенні позову, сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

З таких мотивів виходив і суд першої інстанції при вирішенні даного спору і обґрунтовано, у відповідності до ст. 263 ЦПК України, врахував правову позицію суду касаційної інстанції від 20 квітня 2016 року, викладену у справі № 6-2951цс15.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, борг за послуги з централізованого опалення місць загального користування за квартирою АДРЕСА_3 , з жовтня 2017 року до квітня 2018 року становить 1691,26 грн.

Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, контррозрахунку ним також не надано.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Рішення суду першої інстанції відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2019 року.

Головуючий Судді