Справа № 125/660/19
Провадження № 22-ц/801/2342/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 рокуСправа № 125/660/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про визнання договору про купівлю-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством укладеним на умовах, запропонованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», як типового за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на рішення Барського районного суду Вінницької області у складі судді Хитрука В. М. від 06 вересня 2019 року (повний текст рішення складено 13 вересня 2019 року),

встановив:

15 березня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (далі ТОВ «Енера Вінниця», товариство) звернулося з цим позовом, за яким просило визнати договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством від 01 січня 2019 року № 146 між товариством та ОСОБА_1 укладеним на умовах, запропонованих ТОВ «Енера Вінниця», як типового.

На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 08 лютого 2019 року між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за № 21090280. Відповідач є володільцем генеруючої установки, призначеної для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання. Для такої категорії споживачів Законом України «Про ринок електричної енергії» передбачено укладення договору на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом на строк дії «зеленого» тарифу, встановленого для відповідного виробника. 12 лютого 2019 ОСОБА_1 підписав договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством від 01 січня 2019 року № 146 з протоколом розбіжностей, у якому виклав пункти з доповненнями, що стосуються взаєморозрахунків сторін з урахуванням пільги в межах норм споживання до 70 кВт, передбачених частиною другою статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Товариство не погодилось із запропонованою ОСОБА_1 редакцією умов договору, оскільки вони суперечать приписам нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом є договором приєднання, його умови не можуть бути змінені на вимогу другої сторони, а тому вважало, що розбіжності, які виникли між сторонами при укладенні зазначеного договору мають бути вирішені судом на підставі частини першої статті 649 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 06 вересня 2019 року у позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що запропоновані ОСОБА_1 умови щодо здійснення розрахунків за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством визначені відповідно до пункту 5 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за яким особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надається 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання; договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством в силу приписів статтей 173, 175 Господарського кодексу України (далі ГК України) відносяться до господарських договорів, а тому отримавши протокол розбіжностей 15 лютого 2019 року ТОВ «Енера Вінниця» відповідно до частини п`ятої статті 181 цього Кодексу мало передати неврегульовані розбіжності до суду до 07 березня 2019 року, а оскільки з позовом товариство звернулось лише 12 березня, то в силу приписів частини сьомої зазначеної статті вважається, що воно прийняло пропозиції ОСОБА_1 .

Суд прийшов до висновку, що оскільки укладення договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством від 01 січня 2019 № 146 є обов`язковим для ТОВ «Енера Вінниця» в силу імперативних норм частин п`ятої, сьомої статті 181 ГК України, а ТОВ «Енера Вінниця» до 07 березня 2019 року не звернулось до суду для врегулювання розбіжностей, договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством від 01 січня 2019 № 146 є укладеним з протоколом розбіжностей від 12 лютого 2019 року.

Крім того, суд першої інстанції зробив висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає встановленим статтею 16 ЦК України способам захисту цивільних прав та інтересів судом.

В апеляційній скарзі ТОВ «Енера Вінниця», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати це рішення і ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалось на ті ж обставини, що й у позовній заяві.

Зокрема вказувало, що згідно з п. 1.1.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісієї, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 14березня2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом це домовленість між побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг, яка спрямована на врегулювання цивільних прав та обов`язків під час купівлі-продажу за «зеленим» тарифом електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства. Відповідно до п. 3.3.4. ПРРЕЕ договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством є додатком до договору про постачання електричної енергії із постачальником універсальних послуг. Згідно з п. 11.3.3. ПРРЕЕ купівля електропостачальником універсальної послуги у побутового споживача, виробленої генеруючими установками приватного домогосподарства електричної енергії, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, здійснюється на підставі укладеного між ними договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, який оформлюється сторонами у формі додатка до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Особливості розрахунків між постачальником універсальних послуг та споживачами, віднесеними до категорій вразливих споживачів, регулюються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, для відповідача законодавством передбачена можливість користування пільгою лише в рамках дії основного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за №21090280.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» «зелений» тариф встановлюється НКРЕКП на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями). «Зелений» тариф на електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлюється єдиним для кожного виду альтернативного джерела енергії. Порядок продажу та обліку такої електроенергії, а також розрахунків за неї затверджується Регулятором (пункт 11.3.1. ПРРЕЕ). Пунктом 7 ПРРЕЕ встановлено, що розмір плати за придбану у побутового споживача електричну енергію, вироблену генеруючою установкою приватного домогосподарства в обсязі, що перевищує місячне споживання електроенергії такими приватними домогосподарствами визначається за формулою: Р_плати = (W_виробл - W_спожит) х Т, грн., де W_виробл обсяг виробленої електричної енергії відповідною генеруючою установкою приватного домогосподарства; W_спожит обсяг місячного споживання електроенергії такими приватними домогосподарствами; Т встановлений «зелений» тариф для приватних домогосподарств, які виробляють електричну енергію відповідною генеруючою установкою, величина встановленої потужності якої не перевищує 30 кВт та введена в експлуатацію. Даний факт, повністю унеможливлює прийняття позивачем умов щодо розрахунків, запропонованих відповідачем у протоколі розбіжностей.

Звертало увагу на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим тарифом» є господарським договором, а відтак застосував норми, що не підлягають застосуванню до цих правовідносин частини п`яту та сьому статті 181 ГПК України, натомість не застосував норми, яка підлягала застосуванню частину першу статті 649 ЦК України, яка встановлює порядок вирішення переддоговірних спорів і на підставі якої звертався до суду позивач, а тому й висновок про неправильно обраний спосіб захисту прав позивача також є помилковим.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, відповідно до фактичних обставин справи та норм матеріального права, які регулюють правовідносини сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Частинами першою четвертою статті 367 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Суд установив, що ОСОБА_1 є володільцем генеруючої установки, призначеної для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання. 08 лютого 2019 він підписав запропонований ТОВ «Енера Вінниця» договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за № 21090280, а 12 лютого договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 146 з протоколом розбіжностей, за змістом яких вимагав викласти пункти 1.1., 2.1., 2.3., 2.4., 3.1 та 4.1. договору таким чином, аби при визначенні розміру фактичного споживання електричної енергії та проведенні розрахунків була врахована пільга на 100 відсотків знижки в межах норм споживання до 70 кВт, передбачена частиною другою статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 627 ЦК України з урахуванням положень статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Згідно з п. 1.1.2. ПРРЕЕ договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом це домовленість між побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг, яка спрямована на врегулювання цивільних прав та обов`язків під час купівлі-продажу за «зеленим» тарифом електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства.

Пунктом 3.3.4. ПРРЕЕ визначено, що договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством є додатком до договору про постачання електричної енергії із постачальником універсальних послуг.

Відповідно до пункту 11.3.3. ПРРЕЕ купівля електропостачальником універсальної послуги у побутового споживача, виробленої генеруючими установками приватного домогосподарства електричної енергії, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, здійснюється на підставі укладеного між ними договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, який оформлюється сторонами у формі додатка до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Пункт 7 ПРРЕЕ встановлює, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Отже, договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством не може існувати поза межами існування «основного» договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, його умови визначені у додатку № 6 до ПРРЕЕ, а тому є договором приєднання.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про можливість відповідача самостійно визначати умови цього договору і не мав підстав вважати його укладеним з протоколом розбіжностей від 12 лютого 2019 року.

При цьому суд також прийшов до взаємовиключних висновків: визнав договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом господарським договором, але справу розглянув за правилами цивільного судочинства.

Так, згідно з частиною першою статті 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими с суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Отже, для визначення договору як господарського, на підставі якого виникає майново-господарське зобов`язання (цивільно-правове зобов`язання, що виникає між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку(частина перша статті 173 ГК України)) вирішальне значення має склад учасників цих правовідносин, у яких з однієї сторони обов`язково виступає суб`єкт господарювання, а з іншої суб`єкт господарювання або негосподарюючий суб`єкт юридична особа.

Визначення суб`єкта господарювання міститься у статті 55 цього Кодексу, за частиною першою якої суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Пунктом 2 частини другої цієї статті встановлено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства є суб`єктами господарювання лише, якщо вони здійснюють господарську діяльність (діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (частина перша статті 3 ГК України)) та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа підприємець, то підстав для висновку про те, що укладений між сторонами договір є господарським, а відтак і застосувати до правовідносин сторін норм ГК України суд не мав.

Разом з ти, вирішуючи питання про визнання договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством від 01 січня 2019 року № 146 між товариством та ОСОБА_1 укладеним на умовах, запропонованих ТОВ «Енера Вінниця», як типового апеляційний суд виходить із такого.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша, друга статті 640 ЦК України).

Системний аналіз цих норм у взаємозв`язку зі статтею 634 ЦК України свідчить про те, що договір приєднання є укладеним із моменту його підписання (передання відповідного майна або вчинення певної дії) особою, яка приєдналася.

При цьому такий договір є укладеним саме на умовах, встановлених іншою стороною, а будь-які застереження (пропозиція укласти договір на власних умовах) сторони, яка приєдналася, є нікчемними (частина друга статті 215 ЦК України), тобто таким, що не створюють юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК України).

Отже, оскільки договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 146 між товариством та ОСОБА_1 підписано відповідачем 12 лютого 2019 року, зі змісту позовної заяви жодних обставин, які б вказували на його невиконання чи неналежне виконання відповідачем не убачається, то підстав вважати порушеними права позивача немає.

Натомість, саме відповідач, як сторона яка приєдналася, має право вимагати зміни або розірвання договору на підставі частини другої статті 634 ЦК України.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, але не правильно визначив правовідносини сторін, підставу позову та помилково застосував норми матеріального права, які ці правовідносини регулюють, то рішення необхідно змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» задовольнити частково.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 06 серпня 2019 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Повний текст постанови складено 05 грудня 2019 року)

Головуючий підпис О. С. Панасюк

Судді підпис О. Ю. Береговий

підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк