Справа № 212/8332/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дехта Р.В., з участю секретаря судового засідання Більченко Ю.О., в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха балка», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодженням здоров`я, -

встановив:

27 вересня 2019 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовними вимогами до ПрАТ «Суха балка», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що в період часу з 1992 року по 2016 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «Суха Балка» - працював в підземних умовах зі шкідливим факторами з перевищенням гранично - допустимих концентрацій що призводило до погіршення здоров`я. Згодом, у березні 2019 року рішенням ЛЕК позивачеві було встановлено професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень. На підприємстві за фактом професійного захворювання комісією було складено відповідний акт розслідування причин виникнення професійного захворювання . Також в позові йдеться про те, що під час роботи на підприємстві з позивачем ОСОБА_1 стався нещасний випадок , який мав місце 24 серпня 2002 року про що також складено відповідні акти про нещасний випадок. Отже, оскільки відповідачем не було під час роботи позивача забезпечено безпечні та належні умови праці, що призвело до професійних захворювань, згодом втрати професійної працездатності у розмірі 15 % , та нещасного випадку на підприємстві з втратою професійної працездатності у розмірі 10 % ОСОБА_1 вважає, що ушкодження здоров`я сталося з вини підприємства ПрАТ «Суха Балка» і тому просить суд стягнути на його користь 104 325,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди та 104 325,00 грн. - з відповідача 2 - УВД Фсс України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення УВД ФСС України в Дніпропетровській області оскільки нещасний випадок (трудове каліцтво )- страховий випадок мало місце під час дії закону № 1105-XIV за вимогами якого на час настання страхового випадку саме відповідач 2 повинен в повному обсязі відшкодувати шкоду.

В обґрунтування наявних моральних страждань ОСОБА_1 у своєму позові зазначив, що внаслідок отриманого професійного захворювання його постійно турбує задишка при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, важкість у грудній клітці, періодичні приступи задухи та загальна слабкість. Узв`язку з поганим самопочуттям позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Також, внаслідок отриманих професійних захворювань, було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, внаслідок чого ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Крім того зазначив, що раніше вів активний спосіб життя: займався спортом, їздив з друзями на риболовлю та полювання, а тепер такі активні види відпочинку та діяльності доставляють мені біль та дискомфорт. Внаслідок захворювання ОСОБА_1 також приходиться докладати додаткові зусилля для того, щоб виконувати чоловічу роботу вдома, внаслідок чого виникають конфлікти з дружиною. У досить молодому віці позивач залишився без роботи, відчуває себе тягарем для своєї родини, що постійно його пригнічує. Також ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок трудового каліцтва, про яке зазначено вище за текстом, йому було ампутовано нігтьову фалангу 1-го пальця правової кисті, внаслідок чого встановлено 10 % втрати працездатності безстроково. Отримавши таке непоправне ушкодження одного з пальців правої кисті, став соромитись своїх рук, я вимушений постійно ховати праву руку, для того, щоб не ловити на собі погляди сторонніх осіб, що мені доставляє постійний дискомфорт. У зв`язку з отриманим ушкодженням здоров`я (внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва), систематичною необхідністю отримання медичної допомоги постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на моєму душевному та фізичному станах. У теперішній час самопочуття не поліпшується, негативні зміни в житті позивача є незворотними, усвідомлення чого, завдає душевного болю та страждань. Загальний розмір моральних страждань ОСОБА_1 оцінив у розмірі 208 650,00 грн. виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2019 року і тому вважає можливим стягнути зазначену суму солідарно з відповідачів. Також позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500 грн.

Ухвалою від 30 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 30 жовтня 2019 року без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розгляд справи було відкладено 30 жовтня 2019 рок, 13 листопада 2019 року через тимчасову непрацездатність судді та призначено на 25 листопада 2019 року.

18 жовтня 2019 року представник відповідача 1 - ПрАТ «СУХА БАЛКА» надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди та її розмір, вважає суму завищеною та такою, що не відповідає вимогам розумності та справеливості. Також зазначив, що позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці.

22 жовтня 2019 року представник відповідача 2 - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення також надав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 у якому зазначив, що ушкодження здоров`я ОСОБА_1 відбулося на підприємстві у проміжок часу 2002 рік (виробнича травма - 10 % втрати проф. . працездатності ) та у 2019 році встановлено втрату професійної працездатності 15 % внаслідок професійного захворювання. У відзиві зазначено , що пунктом 27 статті 77 Закону України від 20.12. 2005 року № 3235-IV «Про Державний бюджет України на 2006 рік`та пунктом 22 статті 71 Закону України № 489-V від 19.12. 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію вказаних норм Закону від 23.09. 1999 року, які передбачали виплату Фондом потерпілому страхової виплати за моральну шкоду, було зупинено на 2006 та 2007 роки. Законом України від 23.02. 2007 року № 717-V, що набрав чинності з 20.03. 2007 року, до Закону від 23.09.1999 року внесено зміни, згідно з якими були виключені норми про здійснення Фондом потерпілому страхової виплати за моральну шкоду. Згодом, Законом України від 28.12. 2014 року № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» Закон № 1105-XIV було викладено у новій редакції, у тому числі було змінено назву вказаного Закону на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Зазначений Закон № 1105-XIV у новій редакції з назвою Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» набрав чинності з 1 січня 2015 року. Відповідно до частини восьмої статті 36 Закону № 1105-XIV у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 77-VIII відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Вважає, що закріплений у статті 58 Конституції України принцип незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів у часі є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. На підставі зазначеного вважає, що оскільки на час виникнення спірних правовідносин закон покладав відповідальність за відшкодування моральної шкоди на роботодавця і не передбачав можливості такого відшкодування Відділенням, тому відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з Фонду моральної шкоди.

13 листопада 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала до суду відповідь на відзив УВД ФСС України у Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення , у якому зазначила , що не погоджується із висновками відповідача, оскільки право ОСОБА_1 на відшкодування маральної шкоди, спричиненої трудовим каліцтвом виникло 23 липня 2003 року, то обов`язок по її відшкодуванню покладено саме на УВД ФСС України у Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення. У своєму відзиві посилалася на практику Верховного суду з аналогічних спорів .

Суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 05 червня 1992 року по 16 листопада 2016р. (23 роки 10 місяців) працював підземним слюсарем з ремонту гірничого обладнання, підземним машиністом електровозу на шахті «Ювілейна», в шкідливих умовах праці, що характеризувались наявністю шкідливих факторів з перевищенням гранично-допустимих концентрацій (3 клас 2 ступінь шкідливості). Шахта належить до структури підприємства Відповідача 1, який неодноразово змінював свої назви (Рудник «Суха Балка», ВАТ «Суха Балка», ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», ПрАТ «СУХА БАЛКА»).

У березні 2019 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту (протоколом № 402 від 05.03.2019р.) ОСОБА_1 було встановлено професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня.

Відповідно до Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) № 669/4.6-7 від 29.08.2018р. та Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 20.05.2019р. підставою для виникнення у позивача професійних захворювань стало те, що він, протягом 1992-2016р.р., працюючи на шахті «Ювілейна» підземним машиністом електровоза, здійснював управління електровозом при відкатці навантажених та порожніх составів, виконував формування составів, підйом та постановку електровозів, вагонеток, які зійшли з колій та ін. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень вентиляції, що мали місце, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Як зазначено у п. 17 Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 20.05.2019 року вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищує ГДК в 2,5 рази - 5,0/м3 при ГДК 2,0 мг/м3.

Отже, Відповідач 1 у справі не створив належні та безпечні умови праці на робочому місці позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого останній отримав професійне захворювання, що призвело до встановлення мені втрати працездатності первинно в розмірі 15 %, що підтверджено довідкою МСЕК серії 12 ААА № 054844 від 06.08.2019р.

Крім того, ОСОБА_1 МСЕК повторно було встановлено 10 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва (первинно у 2003 році, що підтверджую відповідною довідкою). Нещасний випадок, що стався з позивачем на підприємстві мав місце 24 серпня 2002р. під час його роботи підземним машиністом електровоза на ш.«Ювілейна», про що Відповідачем 1 складено АКТ форми Н-1 № 17 від 20.03.2003р. про нещасний випадок на виробництві, а також Акт форми Н-5 від 16.05.2003р.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду чи галузевої належності.

У відповідності зі ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання.

Суд, дослідивши медичні документи позивача про отримання ним професійних захворювань, дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода, так як він відчуває фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Суд відхиляє заперечення відповідача 1 - ПрАТ «СУХА БАЛКА» в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При визначенні суми компенсації за спричинену моральну шкоду позивачу, суд враховує обов`язок відшкодування моральної шкоди також з відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення виходячи з наступного.

Страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є одним із видів загальнообов`язкового державного соціального страхування (стаття 4 Закону України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), правове регулювання якого здійснювалося, зокрема, Законом № 1105-ХІV.

Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Тобто спори щодо відшкодування шкоди на підставі Закону № 1105-ХІV повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Частинами першою, третьою статті 28 Закону № 1105-ХІV у редакції, чинній на час встановлення ОСОБА_3 висновком МСЕК від 29 вересня 2002 року стійкої втрати професійної працездатності, визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. За наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду. Відповідно до статті 13 зазначеного Закону страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Відповідно до абзацу 4 статті 1, підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 34 Закону № 1105-ХІV у зазначеній редакції завданнями страхування від нещасного випадку є, зокрема, відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей. У разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку.

Пунктом 27 статті 77 Закону України від 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пунктом 22 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію абзацу 4 статті 1, підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону № 1105-XIV, якими обов`язок відшкодування моральної шкоди було покладено на Фонд.

Крім того, Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втратупрацездатності», що набрав чинності з 20 березня 2007 року, виключено частину третю статті 34 Закону № 1105-XIV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 8 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону № 1105-XIV визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237? КЗпП України їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Законом України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» викладено у новій редакції Закон № 1105-ХІV, в тому числі змінено його назву на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Відповідно до частини восьмої статті 36 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України.

Проте акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України).

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Зокрема, у рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суду України зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, починаючи з 1 січня 2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, були позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду. З цього часу суб`єктом, за рахунок коштів якого здійснюється відшкодування такої шкоди, є роботодавець.

На підставі зазначеного суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Закон № 1105-XIV у редакції, під час дії якої позивачеві була заподіяна моральна шкода у зв`язку з настанням страхового випадку та яка передбачала, що обов`язок відшкодувати таку шкоду покладається на Фонд.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 61-10990св18.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 25% (з яких 15 % - ХОЗЛ, 10 % - трудове каліцтво), наявності неможливості відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті похивача, потребу в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного характеру, а також період праці на підприємстві відповідача. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з кожного відповідача окремо , у вигляді одноразового відшкодування в такому розмірі: з ПрАТ «СУХА БАЛКА» - 22 000 грн., з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення- 12 500 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 2 статті 141 ЦПК України, передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги , що був укладений 16 вересня 2019 року між ним, ОСОБА_1 та адвокатом Бузинарською Д.М. В акті наданих послуг від 17 вересня 2019 року , що складено сторонами зазначеного договору йдеться про те, що загальна вартість послуг становить 3000 грн. , яка складається з такого :

-попереднє опрацювання документів та законодавчої бази - 1 година - 750 грн.

-вивчення судової практики за аналогічними справами - 1 год. - 750 грн.

-консультування та підготовка позовної заяви - 2 год. х 750 грн. = 1500 грн.

Також позивач надав квитанцію про сплату коштів за зазначеним вище договором у розмірі 3000 грн., яку в позовній заяві просить стягнути з відповідачів по 1500 грн. з кожного, однак вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУХА БАЛКА» на користь ОСОБА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 316 гривень 00 копійок та стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення на користь ОСОБА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 188 гривень 00 копійок, оскільки позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задоволено частково, та зазначений розмір відповідає пропорційності задоволенню позовних вимог.

Позивача згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768 гривень 40 копійок з кожного окремо.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного т овариства «Суха балка», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодженням здоров`я, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду в розмірі 220000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду в розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судові витрати в сплаті судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділенняна користь держави судові витрати в сплаті судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУХА БАЛКА» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 316 гривень 00 копійок.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 188 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», місце знаходження юридичної особи: 50029, м. Кривий Ріг, вулиця Конституційна, 5, код ЄРДПОУ 00191329.

Відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення, , 50074, місто Кривий Ріг, проспект Миру, 30-а.

Повне рішення буде виготовлено до 30 листопада 2019 року.

СуддяР. В. Дехта