Справа № 2604/5951/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

за участю секретаря Передрій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, подану в межах цивільної справи за заявою Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк`до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати виконавчий лист №2604/5951/2012 (6/2604/1281/2012) виданий Дніпровським районним судом м. Києва

15 серпня 2012 року за ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2012 року про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейських суддів Шепель В.Г., Григорова І.П., Мамченко Ю.В. від 09 грудня 2011 року по справі № 953/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованості в розмірі 194 979,00 грн., та витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі 2 349,79 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявник повністю виконала свої зобов`язання перед стягувачем, та на підтвердження чого отримала від останнього письмову розписку, у зв`язку з чим, на думку заявника, наявні визначені ст.432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заявник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористались.

У відповідності до ч.3 ст.432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 41 рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за відсутності учасників справи.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК, суд розглянув справу за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали заяви та справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 389-11 ЦПК України (в редакції, що діяла на час видачі виконавчого листа) за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за заявою Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2012 року заяву

ПАТ «Ерсте Банк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду - задоволено, ухвалено видати виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейських суддів Шепель В.Г., Григорова І.П., Мамченко Ю.В. від 09 грудня 2011 року по справі №953/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в розмір

194 979,00 грн., та витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі

2 349,79 грн.

15 серпня 2012 року представником ПАТ «Ерсте Банк» отримано виконавчий лист.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року замінено сторону стягувача у виконавчому документі №2604/5951/2012 (6/2604/1281/2012) виданому Дніпровським районним судом м. Києва15 серпня 2012 року за ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2012 року про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейських суддів Шепель В.Г., Григорова І.П., Мамченко Ю.В. від 09 грудня 2011 року по справі № 953/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованості в розмірі 194 979,00 грн., та витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі 2 349,79 грн, замінивши стягувача Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» на ОСОБА_2

(РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до частин 1 та 2 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин: передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 ЦК України).

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Як убачається зі змісту заяви, заявник ОСОБА_1 просить суд визнати виконавчий лист №2604/5951/2012 (6/2604/1281/2012) виданий Дніпровським районним судом м. Києва

15 серпня 2012 року - таким, що не підлягає виконанню, оскільки нею виконанні зобов`язання перед стягувачем в повному обсязі.

На підтвердження наведеного твердження заявником долучена копія розписки складеної 30 жовтня 2019 року від імені ОСОБА_2 , відповідно до якої останній підтвердив, що ОСОБА_1 повністю виконані всі зобов`язання, що вказані в рішенні Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 09 грудня 2011 року по справ №953/11 в розмірі 194 979,00 грн та витрат пов`язаних з вирішенням спору третейським судом у сумі 2 349,79 грн (а.с. 129).

Разом з тим, суд критично оцінює розписку складену 30 жовтня 2019 року від імені ОСОБА_2 , оскільки підпис останнього не посвідчений нотаріально.

Інших доказів на підтвердження обставин добровільного виконання боржником в повному обсязі зобов`язань матеріали справи не містять, стягувач в судове засідання не з`явився та не підтвердив отримання стягнутого за виконавчим документом, докази переказу цих коштів боржником на рахунок стягувача також відсутні.

Крім того, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2012 року не була скасована судами вищестоящих інстанцій, а виконавчий лист №2604/5951/2012 перебував на виконанні в Уманському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Уманського районного управління юстиції з 25 квітня 2016 року по 29 вересня 2017 року, проте рішення, на виконання якого судом було видано виконавчий лист, у добровільному порядку виконано не було, виконавчий лист повернуто у зв`язку з не встановленням майна належного боржнику на праві власності та на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Зазначені обставини виключають добровільне виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження до видачі та пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 354, 431, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню -відмовити.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: