Справа № 754/6623/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника Ковальової Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Аріончик К.В., мотивуючи це тим, що 20.08.2015 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-3308 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 133690, 10 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 7000, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1406, 90 грн. у відшкодування судових витрат у справі. Постановою державного виконавця Відділу ДВС Деснянського РУЮ від 14.09.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 48706400. Того ж дня державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника. 30.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника та зупинення виконавчого провадження. 19.06.2017 року головним державним виконавцем винесено постанови про поновлення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". 16.11.2018 року до Деснянського районного відділу ДВС надійшла заява від доньки боржника, якою повідомлено про його смерть, надано копію свідоцтва про смерть, про народження заявниці та витяг про реєстрацію смерті. Постановою начальника Деснянського районного відділу ДВС від 27.11.2018 року проведено перевірку виконавчого провадження, якою постановлено відновити виконавче провадження. 29.11.2018 року державним виконавцем Аріончик К.В. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, скасовано арешт майна боржника. Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Скаржник вважає такі дії державного виконавця незаконними, а прийняті нею постанови неправомірними, враховуючи те, що вона зобов`язана була зупинити виконавче провадження до встановлення правонаступників, у подальшому здійснити заміну сторони у виконавчому провадженні. Але державним виконавцем не було дотримано вимоги діючого законодавства.

На підставі викладеного скаржник звертається до суду з даною скаргою, в якій просить суд:

1) Визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Арійончик Катерини Володимирівни щодо скасування арешту майна боржника та закінчення виконавчого провадження № 48706400 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3308 від 20.08.2015 року;

2) Скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Арійончик Катерини Володимирівни від 29.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 48706400 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3308 від 20.08.2015 року;

3) Зобов`язати державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Арійончик Катерину Володимирівну (або іншу посадову особу державної виконавчої служби) відновити виконавче провадження № 48706400 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3308 від 20.08.2015 року;

4) Замінити сторону у виконавчому провадження, а саме боржника ОСОБА_2 на правонаступника ОСОБА_3 .

У судовому засіданні скаржник та його представник повністю підтримали скаргу, просили її задовольнити.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення скаржника, представника скаржника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.08.2015 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-3308 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 133690, 10 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 7000, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1406, 90 грн. у відшкодування судових витрат у справі.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Деснянського РУЮ від 14.09.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 48706400. Того ж дня державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника.

30.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника та зупинення виконавчого провадження.

19.06.2017 року головним державним виконавцем винесено постанови про поновлення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

16.11.2018 року до Деснянського районного відділу ДВС надійшла заява від доньки боржника, якою повідомлено про його смерть, надано копію свідоцтва про смерть, про народження заявниці та витяг про реєстрацію смерті.

Постановою начальника Деснянського районного відділу ДВС від 27.11.2018 року проведено перевірку виконавчого провадження, якою постановлено відновити виконавче провадження.

29.11.2018 року державним виконавцем Аріончик К.В. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, скасовано арешт майна боржника. Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

У своїх вимогах скаржник посилається на те, що дії державного виконавця є незаконними, оскільки ним не було проведено всіх передбачених діючим законодавством заходів для виконання судового рішення, зокрема, вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, а тому підстав для повернення виконавчого документу не було.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об"єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених в рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов"язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону визначено, що виконавець зобов"язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 статті 18 Закону визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності мотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв"язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв"язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз"яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі, якщо боржника без поважних причин не з"явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб"єктів оціночної діяльності - суб"єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов"язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб"єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника, якщо виконання їх обов`язків у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Згідно із ч. 5 ст. 8 Закону у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Крім того, п. 2.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Відповідно до п. 2.14 вказаної Інструкції правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Як встановлено при розгляді справи, після отриманих даних про смерть боржника у даному виконавчому провадженні державним виконавцем не були вчинені певні виконавчі дії щодо встановлення кола спадкоємців та спадкового майна.

Державний виконавець Арійончик К.В., всупереч діючим нормам закону, не вчинили дій щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, безпідставно звільнила майно з-під арешту, тим самим зробила на даний час неможливим виконання судового рішення, порушуючи конституційний принцип обов`язковості судового рішення.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішенням неодноразово наголошував, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя і вагомим складником доступу до суду. З позиції Суду правосуддя було б примарним, якби національна правова система держави дозволяла остаточне, обов`язкове судове рішення залишати невиконаним на збиток однієї із сторін. Крім того, у рішенні у справі "Бурдов проти Росії" Суд вказав, що виконання рішення чи постанови будь-якого суду слід вважати невід`ємною частиною "справедливого судового розгляду" в значенні ст. 6 Конвенції. Окрім того, зазначено, що для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування. Не вживаючи заходів до виконання судових рішень, що набрали законної сили, упродовж тривалого часу, є позбавленням положення ч. 1 ст. 6 Конвенції будь-якого сенсу, а значить є його порушенням.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження").

У даному випадку державним виконавцем не вчинено всіх дій щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, в частині належного встановлення кола спадкоємців боржника у правовідносинах, які допускають правонаступництво, у відповідно наявністю відомостей щодо спадкового майна та прийняття спадщини після смерті боржника.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Згідно із ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов"язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця та його рішення не відповідають вимогам закону, а тому скарга ОСОБА_1 у частині визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобов`язання державного виконавця відновити виконавче провадження є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, то слід зазначити, що цивільно-процесуальним законодавством та Законом України "Про виконавче провадження" врегульовано питання заміни сторони. При розгляді скарг на дії державного виконавця суд обмежений у праві вирішувати питання щодо заміни сторони, а тому у задоволенні скарги в цій частині повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Арійончик Катерини Володимирівни щодо скасування арешту майна боржника та закінчення виконавчого провадження № 48706400 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3308 від 20.08.2015 року.

Скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Арійончик Катерини Володимирівни від 29.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 48706400 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3308 від 20.08.2015 року.

Зобов`язати державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Арійончик Катерину Володимирівну (або іншу посадову особу державної виконавчої служби) відновити виконавче провадження № 48706400 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3308 від 20.08.2015 року.

В іншій частині скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 21 серпня 2019 року.

Суддя О.В.Лісовська