ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/1853/17
Провадження № 22-ц/4820/130/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Чебан О.М.,

з участю апелянта та її представника,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості витрат на ремонтно-будівельні роботи з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2018 року, суддя Бабій О.М.,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 зі збільшеними під час розгляду справи в суді позовними вимогами про стягнення вартості витрат на ремонтно-будівельні роботи в розмірі 241240 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з дозволу відповідача вона разом з чоловіком та дитиною тривалий час проживали в АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

З дозволу та відома відповідача вона за власні кошти зробили капітальний ремонт будинку, оскільки вважала, що ОСОБА_2 відчужить житло на її користь.

Однак в 2017 році відповідач почала вимагати від неї та членів її сім'ї звільнити житлове приміщення, в зв'язку з чим судом ухвалено рішення про виселення.

За таких обставин, з посиланням на ст.ст. 1212, 1213 ЦК України ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування затрачених на ремонт і будівництво 25/100 частки в будинку АДРЕСА_1 241 240 грн.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 19.10.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт зазначила, що суд допустив порушення вимог матеріального та процесуального права, неправильно та неповно встановив обставини справи, провів оцінку доказів з порушенням вимог ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила суд апеляційної інстанції залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апелянт та її представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи, дав належну оцінку доказам, в результаті чого прийшов до правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 25/100 частки будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері, ОСОБА_3

З серпня 1996 року за вказаною адресою проживає ОСОБА_1, яка вселилася в будинок з дозволу ОСОБА_3, а після смерті останньої продовжує проживати з дозволу теперішнього власника будинку, ОСОБА_2

З квітня 2005 року у вказаному будинку також проживає чоловік ОСОБА_1, ОСОБА_4, а з жовтня 2014 року за вказаною адресою зареєстровано місце проживання дочки позивача, ОСОБА_4, які вселилися та проживають у будинку також з дозволу ОСОБА_2

В період проживання позивача у вищезазначеному будинку за її кошти було проведено ремонтно-будівельні роботи, вартість яких відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 01.03.2018 року, №09/18 становить 241 240 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що справа не містить об'єктивних даних щодо безпідставного набуття відповідачем майна у вигляді поліпшень будинку, проведених внаслідок ремонтно-будівельних робіт позивачем, тому підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України відсутні.

Такий висновок суду є законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов'язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Суд обґрунтовано вказав на відсутність у конкретному випадку правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, оскільки справа не містить доказів безпідставного заволодіння відповідачем майном, належним позивачу.

Та обставина, що ОСОБА_1 під час проживання у будинку, належному на праві приватної власності ОСОБА_2, за власні кошти провела ремонт цього житлового приміщення не є підставою для висновку щодо безпідставності набуття відповідачем майна, належного позивачу, яке, як вбачається зі змісту позовних вимог та доводів апеляційної скарги складається з грошових витрат на ремонтно-будівельні роботи.

Таким чином суд прийшов до правильного висновку про те, що з урахуванням встановлених обставин справи спірні правовідносини, які склалися між сторонами не підлягають регулюванню ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року визначено, що інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Поліпшення, проведені ОСОБА_1 у 25/100 частки будинку АДРЕСА_1, проводилися виключно за її власною ініціативою, без попереднього погодження та дозволу з ОСОБА_2, між сторонами не існувало домовленості щодо виконання таких робіт не безоплатно. Обізнаність відповідача з тією обставиною, що позивач проводить ремонтно-будівельні роботи у належному їй будинку не вказує на наявність правових підстав для стягнення їх вартості. Позивач не надав доказів надання ОСОБА_2 згоди на проведення нею ремонтних робіт в будинку, конкретних видів цих робіт та порядку їх проведення. Відповідач в суді проти таких обставин заперечила.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2018

року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21.01.2019 року.

Головуючий Судді: