Справа № 214/5350/19
2-ві/214/8/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Прасолова Володимира Миколайовича по справи № 214/5350/19 за скаргою ОСОБА_1 про визнання рішення суду не виконаним, про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, про неповернення авансу за виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться справа № 214/5350/19 за скаргою ОСОБА_1 про визнання рішення суду не виконаним, про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, про неповернення авансу за виконання рішення суду.

Від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відвід головуючому у справі судді Прасолову В.М.

29 серпня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява ОСОБА_1 про відвід судді Прасолову В.М. передана на розгляд судді Ткаченкові А.В.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що заява подана ОСОБА_1 про відвід судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолова В.М. задоволенню не підлягає з таких підстав.

ОСОБА_1 у своїй заві про відвід судді зазначає, що суддя Прасолов В.М. не може брати участь у розгляді вищезазначеної справи і підлягає відводу з об`єктивних причин, оскільки він розглядав справу відносно її сина ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 185-3 КУпАП та цивільну справу за її позовом до ОСОБА_3 за потраву ядом їх картоплі. Заявник також вважає, що головуючий у справі поверхнево вивчає і розглядає її справу та зацікавлений по справі в інтересах ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

При цьому, законодавець чітко регламентував у ст.36 ЦПК України підстави для відводу (самовідводу) судді.

В свою чергу, згідно ч.2 ст. 214 ЦПК України, головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного зсування обставин, усуваючи із судового розгляду все, що має істотне значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Тобто, наявність у осіб, які беруть участь у цивільному провадженні, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду та судових рішень чинному законодавству України не можуть бути підставою згідно з ст.ст. 35,36 ЦПК України для відводу судді, всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням.

Отже, враховуючи вищевикладене, у заяві ОСОБА_1 окрім власної позиції про наявність у цій справі підстав сумніватися в неупередженості судді Прасолова В.М. з приводу дій останнього, як головуючого не надано доказів, що такі сумніви є об`єктивно обґрунтованими і свідчать про наявність підстав для відводу судді, або про наявність підстав для самовідводу судді Прасолову В.М.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відводу судді Прасолова В.М. від розгляду вищевказаної цивільної справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Прасолова В.М. по справи № 214/5350/19 за скаргою ОСОБА_1 про визнання рішення суду не виконаним, про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, про неповернення авансу за виконання рішення суду залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ткаченко