ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/807/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

сторін: апелянта - ОСОБА_1

її представника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/15487/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 липня 2019 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобов`язання здійснити перебудову,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання здійснити перебудову. 01 липня 2019 року ОСОБА_3 звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити уповноваженим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва на земельній ділянці площею 0,0282 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити проведення будь-яких будівельних робіт на цій земельній ділянці. В обґрунтування вимог зазначає, що є реальні підстави вважати, що виконання можливого рішення про задоволення його позову буде ускладнене, або й зовсім унеможливлене, оскільки ОСОБА_1 продовжує будівельні роботи з порушенням норм та стандартів.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 липня 2019 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Встановлено заборону на проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці площею 0,0282 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні решти вимог відмовлено.

ОСОБА_1 не погоджуючись із ухвалою Тернопільського міськрайонного суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що твердження позивача про проведення нею самовільного будівництва не підтверджено належними та допустимими доказами та грунтується виключно на припущеннях заявника, тому встановити об`єктивні обставини справи, які стали підставою для винесення оскаржуваної ухвали можна лише шляхом призначення розгляду справи з викликом сторін. Суд застосував заходи забезпечення позову неспіврозмірні із заявленими вимогами чим порушив збалансованість інтересів сторін та грубо порушив її права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на те, що 26.04.2016 р. за ним зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,08 га., за адресою АДРЕСА_1 та 29.08.2018 р. зареєстроване повідомлення про початок будівельних робіт на будівництво садового будинку.08.04.2019 р. ОСОБА_1 видано будівельний паспорт на будівництво житлового будинку на власній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 та 3.05.2019 року зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Однак будівельні роботи ОСОБА_1 проводяться на відстані 3.03 м від існуючого незавершеного будівництва його садового будинку. Вказує, що для розгляду заяви про забезпечення позову було надано достатньо пояснень і доказів, тому призначати це питання до розгляду з викликом сторін не виникало необхідності.

Апелянт та її представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав, наведених в ній.

Позивач в судове засіданні не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову встановлення заборони на проведення будь-яких будівельних робіт, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі існує спір, продовження спірного будівництва, може потягнути для відповідачки додаткові витрати у разі задоволення позову, тому існування заходів забезпечення позову є виправданим.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2019 року судом відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобов`язання здійснити перебудову . Позивач вказав, що в червні 2019 року на суміжній із його, земельній ділянці, ОСОБА_1 , або її представником розпочато будівельні роботи по будівництву житлового будинку, а саме: викопано котлован, зроблено розбивку та розпочато залиття бетонним розчином фундаменту.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 0,08 га, є ОСОБА_3 .

З інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 27 червня 2019 року вбачається, що власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0282 га, є ОСОБА_1 .

Встановлено, що предметом позову є визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до положень частин 1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Проте, вирішуючи питання про забезпечення позову, суддя першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, за яких позивач просив вжити заходи забезпечення позову,

Встановлюючи заборону на проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці суд, не взяв до уваги, що при вирішенні даного питання слід врахувати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідачка має всі дозвільні документи, пов`язані з будівництвом на спірній земельній ділянці.

Однак даних обставин судом не було взято до уваги.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали, оскільки остання постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства, та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 липня 2019 року скасувати в частині встановлення заборони на проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці площею 0,0282 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 20 серпня 2019 року.

Головуючий: Г.М. Шевчук

Судді: З.Є. Ткач

О.Я. Міщій