Справа № 128/690/19
УХВАЛА

09 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої- судді Саєнко О.Б., при секретарі- Бутіній Г.В.,

без участі учасників судового процесу

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку позовної провадження в залі суду м. Вінниці клопотання представника позивача ОСОБА_1 про уточнення анкетних даних позивача, заяви про затвердження мирової угоди та мирову угоду від 03.09.2019 у цивільній справі за позовної заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про позбавлення батьківських прав», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки і піклування Вінницької міської ради, -

УСТАНОВИВ:

21.03.2019 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 , яка подана та підписана її представником ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про позбавлення батьківських прав», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки і піклування Вінницької міської ради, справа № 128/690/19, згідно якої позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина ОСОБА_4

03.09.2019 у підготовче засідання учасники судового процесу не з`явилися; через канцелярію суду представником позивача ОСОБА_1 подано клопотання про зміну прізвища позивача з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » у зв`язку з укладення позивачем нового шлюбу, також заяву про затвердження мирової угодим між сторонами від 03.09.2019 та мирову угоду, які вона просила розглянути судом у її відсутності та позивача. Крім цього, від відповідача ОСОБА_3 також через канцелярію суду подана заява про затвердження мирової угоди та розгляду справи у його відсутності. Представником третьої особи- Служби у справах дітей Вінницької РДА Кобельським Д.В. подано через канцелярію суду заяву що не заперечує проти затвердження мирової угоди між сторонами.

Суд, у відповідності до положень, викладених в ч.3 ст.223 ЦПК України, вважає за можливе провести дане підготовче засідання у відсутності не з`явившихся осіб.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.06.2019 , судом установлено, що позивач ОСОБА_2 уклала шлюб з громадянином ОСОБА_7 -29.04.2018 та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Тому клопотання представника позивача ОСОБА_1 підлягає до задоволення , а суду уточнити анкетні дані позивача у цій частині.

Згідно до умов викладених у мировій угоді від 03.09.2019 , судом убачається, що сторони беруть на себе зобов`язання:

1. приймати активну участь у вихованні дитини ОСОБА_4 ;

2. з метою оздоровлення, культурного та духовного розвитку світогляду дитини, а також з метою відвідування близьких родичів по лінії матері, батько ОСОБА_3 зобов`язується щороку безперешкодно на першу вимогу матері - ОСОБА_8 , надавати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд сина ОСОБА_4 до Республіки Білорусь на період часу від двох до трьох тижнів перебування но місцю, до досягнення дитиною повноліття;

3. з метою оздоровлення, культурного та духовного розвитку дитини безперешкодно на першу вимогу однієї із сторін надавати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд сина ОСОБА_4 за межі території України на визначений період часу для запланованої подорожі до досягнення останнім повноліття;

4. приймати участь у матеріальному забезпеченні сина ОСОБА_4 у рівних частинах 50/50 %;

5. виїзд сина ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_3 за межі Вінницької області здійснювати у разі бажання дитини ОСОБА_4 та обов`язковим завчасним узгодженням з матір`ю ОСОБА_8 ;

6. виїзд сина ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_8 за межі Вінницької області здійснювати у разі бажання дитини ОСОБА_4 та обов`язковим завчасним узгодженням з батьком ОСОБА_3 ;

7. участь у вихованні дитини ОСОБА_4 , проживання з одним із батьків переважно здійснювати:

7.1. під час навчання дитини ОСОБА_4 у школі (іншому учбовому закладі):

мати ОСОБА_8 - з ранку понеділка по вечір п`ятниці; батько ОСОБА_3 - з вечора п`ятниці по ранок понеділка:

7.2. під час канікул дитини ОСОБА_4 із розрахунку 50/50 % часу.

Крім того сторони погодили про те, що ніхто із сторін не звертатиметься до суду про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 .

А також , сторони погодили, що дана мирова угода укладена сторонами лише з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і стосується лише прав та обов`язків сторін.

Оглянувши мирову угоду та матеріали цивільної справи, суд вважає, що у затверджені мирової угоди слід відмовити, виходячи з такого.

Відповідно о положень, викладених в ч.ч.1,2.4,5 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, тобто то, по відношенню до чого позивач просить у суду захисту.

При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

21.03.2019 позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина .

Статтею 164 Сімейного Кодексу України , регламентовані підстави позбавлення батьківських прав, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини ч.1 ст.164 цього Кодексу)

У статті 165 Сімейного Кодексу Україні, визначено коло осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав.

Частиною 5 стаття 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень викладених в ч. 1 ч. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч.1 ст. 14, ч.1,4 ст. 15 Сімейного Кодексу України, сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного Кодексу України ( далі- СК), суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є:

1) встановлення правовідношення;

2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку;

3) припинення правовідношення, а також його анулювання;

4) припинення дій, які порушують сімейні права;

5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права;

6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором;

7) зміна правовідношення;

8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст.121 СК права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статтях 150 ,151,153 СК України, закріплені : обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини , права батьків щодо виховання дитини, права батьків та дитини на спілкування. Зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно до ч.1 ст. 152, ст.154 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина.

Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

З умов викладених у мировій угоді, судом убачається, що сторони у справі взагалі вийшли за межи первісних позовних вимог; суд не вбачає законних підстав з урахуванням цих умов виходити за межи позовних вимог, оскільки ці умови суперечать закону , так як згідно до положень закону підстави, умови та порядок позбавлення батьківства визначені у ст.ст.164,165 Сімейного Кодексу України, тому суд переконаний, що у справах про позбавлення батьківства суд не може затверджувати мирові угоди.

Крім цього, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що умови, які містяться в мировій угоді, можуть бути включені сторонами у нотаріально посвідчений договір між батьками , предметом якого є встановлення принципів, способів виховання, розвитку та утримання дитини, а також розміру, форм, порядку та строків сплати аліментів та підстав їх цільового використання, врегулювання здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з батьків, хто проживає окремо, а також розміри несення додаткових витрат на дитину, що не потребує судового рішення.

Керуючись п.1 ч.5 чт.207, ст. ст.189,197,198,200 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У затверджені мирової угоди від 03.09.2019 укладеної між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовити.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про уточнення анкетних даних позивача- задовольнити.

Уточнити анкетні дані позивача ОСОБА_2 та у подальшому по даній цивільній справі вважати вірним прізвище позивача як « ОСОБА_6 ».

Об`явити перерву в підготовчому засіданні до 30.09.2019 о 09.00 годин для скерування сторонам та іншим учасникам судового процесу копії даної ухвали суду для ознайомлення.

Ухвала оскарженню не підлягає але заперечення щодо неї можуть бути включені учасниками справи до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення у даній справі.

Суддя: