Постанова

Іменем України

18 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 534/114/17

провадження № 61-32204 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року у складі судді Кузнєцової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов`язання включити вимоги про повернення вкладу до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 жовтня 2015 року вона отримала право власності на 1/3 частку майна її батька - ОСОБА_3 , у тому числі на 1/3 частку вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться в акціонерному товаристві «Банк «Фінанаси та Кредит» (далі - АТ «Банк «Фінанаси та Кредит») на депозитних рахунках, відкритих на його ім`я.

У зв`язку із початком процедури ліквідації банку вона звернулася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про отримання гарантованої законом суми за вкладом та заявою про включення її вимог про повернення решти вкладу до реєстру акцептованих вимог кредиторів, проте її заяву було залишено без задоволення.

Ураховуючи викладене, позивач просила суд зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» включити її вимоги про повернення належної їй частки вкладу до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комсомольского міського суду Полтавської області від 24 травня 2017 року у складі судді Крикливого В. В. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено, що у визначений законом 30-тиденний строк вона звернулася до відповідача із письмовою заявою про включення її вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комсомольского міського суду Полтавської області від 24 травня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвалою суду від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу було залишено без руху для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, зокрема: апеляційна скарга не відповідала вимогам статті 295 ЦПК України 2004 року щодо її змісту, а також не було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, але у встановлений строк недоліки скарги повністю заявником не усунуто.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просила оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й передати справу для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що нею, на її думку, при оформленні апеляційної скарги виконані вимоги статті 295 ЦПК України 2004 року. Зазначала, що апеляційним судом не зазначено конкретно в чому полягали недоліки щодо форми та змісту її апеляційної скарги, що позбавило їх можливості усунути такі недоліки.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 534/114/17 з Комсомольского міського суду Полтавської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Комсомольского міського суду Полтавської області від 24 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, якій зазначила, що їй невідомі мотиви рішення, однак судом невірно оцінені докази по справі. Оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для виправлення недоліків апеляційної скарги, зокрема необхідно було зазначити в апеляційній скарзі: в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, перелік документів та інших матеріалів, що додаються, а також надати докази сплати судового збору у розмірі 704 грн, який не може перевищувати п`яти днів з моменту отримання даної ухвали.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір, проте не подано до суду, як це вимагалось в ухвалі про усунення недоліків, належним чином оформлену апеляційну скаргу.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам статті 295 ЦПК України 2004 року, чинного на час звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою.

Відповідно до частини другої статті 295 ЦПК України 2004 року в апеляційній скарзі мають бути зазначені: 1) найменування суду, до якого подається скарга; 2) ім`я (найменування) особи, яка подає скаргу, її місце проживання або місцезнаходження; 3) ім`я (найменування) осіб, які беруть участь у справі, їх місце проживання або місцезнаходження; 4) рішення або ухвала, що оскаржуються; 5) в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин); 6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; 7) клопотання особи, яка подала скаргу; 8) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статті 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Отже, апеляційний суд, вірно застосувавши положення статей 121, 297 ЦПК України 2004 року, дійшов правильного висновку про визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її заявнику, оскільки ОСОБА_1 у встановлений строк її недоліків, а саме щодо форми та змісту скарги, не усунула.

Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції не було зазначено конкретно в чому полягали недоліки щодо форми та змісту апеляційної скарги безпідставні, оскільки в ухвалі суду від 15 червня 2017 року апеляційним судом чітко зазначено, що в апеляційній скарзі необхідно зазначити: в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, перелік документів та інших матеріалів, що додаються. Вказані недоліки апеляційної скарги ОСОБА_1 не усунуто.

Отже, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення апеляційного суду не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара