Дата документу 02.12.2019 Справа № 320/1796/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/1796/19 Головуючий у 1 інстанції Редько О.В.
Провадження № 22-ц/807/2948/19 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2019 року у справі за позовом Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначала, що 22.12.2007 року між Кредитною спілкою «Перше Кредитне Товариство» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МЕ-1/0698/07/1223, відповідно до умов якого кредитна спілка надала ОСОБА_1 кредит у розмірі 2 500 грн. з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0.197 процентів від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 12 місяців.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався повертати кредит на протязі 12 календарних місяців з моменту отримання, тобто, до 22.12.2008 року та сплачувати відсотки за узгодженим графіком платежів ( додаток № 1 до договору).

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 22.12.2007 року між Кредитною спілкою «Перше Кредитне Товариство» та поручителем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № МЕ-1/0698/07/1223 від 22.12.2007 року за умовами якого поручитель зобов`язалась у випадку невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором нести солідарну відповідальність перед позивачем за кредитними зобов`язаннями у повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами умов договору виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2019 року становить 31 035 грн. 72 коп., яка складається з: 672 грн. 20 коп. - залишок боргу за тілом кредиту, 5 069 грн. 29 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 25 294 грн. 23 коп. - заборгованість по пені з прострочення платежів.

Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 035 грн. 72 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги зазначення у п. 12.7 кредитного договору, що до правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням зазначеного договору застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років. Останній раз ОСОБА_1 здійснив сплату добровільно 21.09.2009 року, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 1144 від 21.09.2009 року. У зв`язку з чим, суд першої інстанції не перевіривши всіх обставин незаконно та безпідставно ухвалив судове рішення, так як сплив позовної давності за даним кредитним договором закінчується 21.09.2019 року. Таким чином, Кредитною Спілкою «Перше Кредитне Товариство» не було пропущено строку на звернення до суду з позовними вимогами відносно стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю абр частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що Кредитною спілкою «Перше Кредитне Товариство» не доведено того, що сторони уклали договір про збільшення позовної давності на підставі частини першої статті 259 ЦК України, тому застосував правила загальної позовної давності у три роки, передбаченої статтею 257 ЦК України та відмовив в задоволенні позову Кредитній спілці «Перше Кредитне Товариство» у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитись.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.12.2007 року між Кредитною спілкою «Перше Кредитне Товариство» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МЕ-1/0698/07/1223, відповідно до його умов спілка надає позичальнику кредит у розмірі 2500 грн. строком на 12 місяців, тобто до 22.12.2008 року, а позичальник зобов`язується щомісяця сплачувати нараховані проценти на частину кредиту в терміни та розмірах не менше, ніж вказано в рекомендованому графіку платежів (додаток №1). Проценти за користувння кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0, 197 за кожен день користування кредитом (пункти 3.1 договору) (.с. 6 -7).

Згідно з п. 9.4 договору при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 1 % від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення.

Кредитна спілка свої зобов`язання за кредитним договором виконала належним чином, що підтверджується видатковим касовим ордером від 22 грудня 2007 року (а.с.77). Натомість, позичальник всупереч умов кредитного договору не здійснював платежів відповідно до графіку платежів, внаслідок чого станом на 28.02.2019 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 31035 грн. 72 коп., яка склдається з : залишок боргу за тілом кредиту - 672 грн. 20 коп; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5069 грн. 29 коп; заборгованість по пені за прострочення платежів - 25 294 грн. 23 коп.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитним договором нарахована станом на 28.02.2019 року становить: 672 грн. 20 коп. - залишок за тілом кредиту; 5069 грн. 29 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 25294 грн. 23 коп. - заборгованість по пені за прострочення платежів

Статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) та 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), що відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Останнім днем повернення кредиту і сплати процентів за користування ним сторони встановили 22 грудня 2008 року. Після настання цієї дати право кредитної спілки на нарахування процентів за користування кредитом у передбачених договором 0,197% за кожен день та пені припинилося. Відтак, позивач має право вимагати стягнення з відповідача заборгованості за процентами та неустойкою за період з 22 січня 2008 року по 22.12.2008 рік.

Згідно з графіка платежів вбачається, що щомісячний платіж для сплати, який включає повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом становить : 22.01.2008 року - 500 грн. ( 208.33+ 152.88), 22.02.2008 року -348.47 грн (208.33+140.14), 22.03.2008 року - 327.51 грн ( 208.22+119.18), 22.04 2008 року - 322.99 (208.33+114.66), 22.05.2008 року -306.96 ( 208.33+98.63), 22.06.2008 року -297.51 (208.33+89.18). 22.07.2008 року - 282.30 ( 208.33+73.97). 22.08.2008 року - 272.03 (208.33+50.96), 22.09.2008 - 259.29 ( 208.33+ 50.96), 22.10.2008 року - 245.32 ( 208.33+36.99), 22.11.2008 року ( 208.33+25.48), 22.12.2008 року - 220.70 ( 208.37 +12.33), тобто всього тіло кредиту становить - 2500.00 грн, процентів за користування кредитом - 978.00 грн., разом -3478.10 гн ( а.с. 7).

З наданих ОСОБА_1 копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів вбачається, що останній на погашення кредиту згідно догоговору № МЕ -1/0698/07/1223 від 22.12.2007 року сплатив: 15 січня 2008 року - 500 грн, 21 лютого 2008 року - 347.47 грн, 21 березня 2008 року - 300 грн, 21 травня 2008 року - 300 грн, 17 червня 2008 року - 300 грн, 28 липня 2008 року - 300 грн, 26 серпня 2008 року - 300 грн, 24 вересня 2008 року -300 грн, 11 листопада 400 грн. ( а.с. 44-46).

Отже, відповідачем станом на 11 листопада 2008 року було всього сплачено - 3348.37 грн., що також підтверджується розрахунком заборгованості з якого також вбачається, що станом на 21.09.2009 року борг за тілом кредиту становить - 672.2 грн, борг за процентами станом на 21.09.2009 року становить 416.36 грн, пеня станом на 21.09.2009 року становить 2123.5 грн (а.с. 8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» про стягнення заборгованості за кредитним договором за спливом позовної давності, суд першої інстанцій не врахував, що у Кредитної спілки відсутні правові підстави для нарахування передбачених умовами кредитного договору процентів та пені після закінчення строку кредитування - 22 грудня 2008 року, а тому до вимог про стягнення заборгованості за період з 23 грудня 2008 року по 28.02.2019 року позовна давність не застосовується, а тому рішення суду першої інстанції у цій частині підлягають скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині за необгрунтованістю.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Пунктом 3.1,3.2 договору поруки передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язання, забезпеченого порукою.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника, не свідчать про те, що ним установлено строк припинення поруки, а тому а даному випадку підлягають застосуванню положення статті 559 ЦК України щодо строку дії поруки.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя.

Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Аналіз положень частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов`язання за кредитним договором повинно бути пред`явлено в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

З наведеного вбачається, що порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

За умовами кредитного договору строк дії кредитного договору до 22 грудня 2008 року .

Оскільки банк не пред`явив вимогу до поручителя у межах встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, порука ОСОБА_2 припинилася.

Ураховуючи наведене, суд дійшов помилкового висновку про застосування позовної давності щодо вимог Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» до поручителя, оскільки не врахували наявність підстав для припинення поруки передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України. У зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржуване судове рішення у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Кредитної спілки до ОСОБА_2 з інших підстав - у зв`язку з припиненням поруки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно п. 12.7 кредитного договору передбачено, що до правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору № Ме-1/0698/07/1223 від 22 грудня 2007 року застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 років.

Отже, у кредитному договорі № Ме-1/0698/07/1223 від 22 грудня 2007 року за підписом ОСОБА_1 містяться умови, які свідчать про наявність домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що сторони не дійшли письмової домовленості про збільшення позовної давності відповідно до частини першої статті 259 ЦК України, оскільки відсутній окремий договір про збільшення строку позовної давності, є помилковим.

Таким чином, у даній справі до правовідносин, які виникають з кредитного договору № МЕ-1/0698/07/1223 від 22 грудня 2007 року слід застосовувати строк позовної давності тривалістю 10 років відповідно до п. 12.7 цього Договору.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно рекомендованого графіка платежів погашення кредиту мало відбуватися 22 числа кожного місяця у фіксованій сумі, яка включає тіло кредиту і проценти. При цьому останій платіж повинен бути внесений 22 грудня 2008 року.

Таким чином, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як вбачається з кредитного договору строк його дії завкінчився 22 грудня 2008 року, останній платіж відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру № 8925 внесено відповідачем 11 листопада 2008 року

Отже перебіг позовної давності щодо щомісячного погашення платежів починається з 12 листопада 2008 року та закінчується 12 листопада 2018 року, щодо закінчення строку дії договору перебіг позовної давності починається з 23 грудня 2008 року та закінчеуться 23 грудня 2018 року.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просив застосувати строк позовної давності ( а.с. 36-41).

Кредитна спілка звернувся із позовом до суду лише 05 березня 2019 року, тобто після спливу позовної давності як щодо останнього щомісячного платежу( 11.11.2008 року), так і навіть щодо визначеної договором кінцевої дати повернення кредиту (23.12.2018 року ), тому колегія судів приходить до висновку про сплив позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що останній платіж відповідач добровільно сплатив 21.09.2009 року у сумі 300 грн., тому перебіг позовної давності за кредитним договором № МЕ-1/0698/07/1223 від 22 грудня 2007 року починається з 21.09.2009 року та закінчується 21.09.2019 року не заслуговують на увагу.

Кредитна спілка « Перше Кредитне Товариство» до апеляційної скарги надала копію прибуткового касового ордеру № 1144 від 21 вересня 2009 року з якого вбачається, що від ОСОБА_1 21 вересня 2009 року прийнято 300 грн. за кредитним договором № МЕ-1/0698/07/1223 від 22 грудня 2007 року.

Натомість, зазначений прибутковий касовий ордер не містить особистого підпису відповідача ОСОБА_1 , а інших документів, які б свідчили про сплату 21 вересня 2009 року грошових коштів в розмірі 300 грн за зазначеним кредитним договором саме особисто відповідачем, Кредитною спілкою не надано та враховуючи те, що суду першої інстанції цей прибутковий касовий ордер взагалі не надавався і на обставини щодо неможливості його подання Кредитна спілка взагалі не посилається, апеляційний суд не може вважати цю обставину, як переривання строку позовної давності.

З огляду на зазначене, враховуючи, що Кредитна спілка звернулась до суду з позовом із пропуском строку позовної давності, поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено, а відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, апеляційний суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за період з 22 січня 2008 року по 22.12.2008 року у зв`язку зі спливом строку позовної давності, який був визначений сторонами у кредитному договорі тривалістю 10 років.

Як передбачено пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосували норми матеріального права в частині вирішення позовних вимог Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» про стягнення процентів та пені після закінчення строку його дії кредитного договору та в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 , стягнення тіла кредиту, процентів та пені в період дії кредитного договору оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог Кредитної спілки « Перше Кредитне Товариство» з підстав, наведених у мотивувальній частині.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що позивачем не пропущено строк позовної давності зверення до суду не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2019 року у цій справі в частині вирішення позовних вимог Кредитної спілки « Перше Кредитне товариство» про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо сплати процентів та пені за період з 23 грудня 2008 року по 28.02.2019 року скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог за необгрунтованістю.

Рішення Мелітопольського районного суду Запорізької області від 04 червня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з ОСОБА_2 скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у їх задоволенні за необгрунтованістю.

Рішення Мелітопольського районного суду Запорізької області від 04 червня 2019 року щодо вирішення позовних вимог Кредитної спілки « Перше Кредитне товариство» про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 22 січня 2008 року по 22 грудня 2008 року скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимогш у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 02 грудня 2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Кочеткова І.В.Кримська О.М.