ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/71/19Головуючий по 1 інстанції - Пироженко С. А.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року Черкаський апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах :

головуючого Нерушак Л.В. (суддя-доповідач)

суддів Бородійчука В.Г.,Єльцова В. О.

за участю секретаря Попової М.В.

учасники справи :

скаржник - ОСОБА_1

суб`єкт оскарження: Придніпровський відділ ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2019 року, постановлену під головуванням судді Пироженка С. А. залі Соснівського районного суду м. Черкаси 17 травня 2019 року о 10 год. 25 хв., повний текст ухвали складено 23 травня 2019 року, у справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Придніпровський відділ ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на бездіяльність державного виконавця, - :

в с т а н о в и в :

08 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_1 зазначав, що 02 вересня 2005 року державним виконавцем відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Олешко В.С. в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 1-335/03, виданого 02 грудня 2003 року Соснівським районним судом м. Черкаси, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Даною постановою було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1 .

З липня 2005 року по грудень 2005 року із заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалися відрахування для погашення боргу по вищевказаному виконавчому провадженню на суму 1 244 грн. 04 коп. У зв`язку з тим, що борг ним був повністю погашений, є всі правові підстави для закриття виконавчого провадження та зняття арешту з майна, посилається ОСОБА_1

03 квітня 2019 року він звернувся до Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси із заявою про зняття арешту з майна. Однак, у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду.

Інших відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 не має.

Скаржник вказує, що неналежне виконання органами держаної влади своїх обов`язків щодо невжиття заходів для зняття обтяження при завершенні виконавчого провадження, негативно впливає на його право власності, порушує права ОСОБА_1 щодо права власності на квартиру.

За таких обставин, ОСОБА_1 просив визнати незаконною відмову Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у знятті арешту з нерухомого майна та зняти арешт з нерухомого майна боржника, накладений постановою АА 352931 від 02 вересня 2005 року державним виконавцем відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Олешка В.С. на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Придніпровський відділ ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на бездіяльність державного виконавця відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. ОСОБА_1 вважає, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Скаржник посилається, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, що в подальшому призвело до неправильного вирішення справи по суті, та винесення незаконного судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції в ухвалі вказує, що « скаржник у скарзі просить зняти арешт з квартири, накладений постановою АА 352931 від 02 вересня 2005 року, яка не співпадає з номером постанови, зазначеним у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - постанова АА 038843».

Однак, ОСОБА_1 звертає увагу, що текст постанови про накладення арешту на майно було викладено на бланку серії АА № 353931, при цьому, оригінал рахується за серією НОМЕР_1 . Даний номер повністю співпадає з номером постанови, зазначеної у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на що суд першої інстанції не звернув належної уваги. Тому скаржник вважає, що суд першої інстанції упереджено підійшов до оцінки наданого доказу та необґрунтовано його відхилив.

ОСОБА_1 вказує, що державний виконавець зобов`язаний був закінчити виконавче провадження у зв`язку з його виконанням та скасувати вжиті ним заходи щодо виконання рішення суду, тобто зняти арешт з майна боржника, оскільки він повністю сплатив суму за виконавчим документом. Тому скаржник вважає, що надана суду інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є належним та допустимим доказом наявності у скаржника права власності на обтяжене арештом нерухоме майно.

Вважає, що у даному випадку неналежне виконання органами державної влади своїх обов`язків щодо невжиття заходів для зняття обтяження при завершенні виконавчого провадження, негативно впливає на право власності скаржника та тягне за собою порушення вимог ст. 41 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Придніпровський відділ ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на бездіяльність державного виконавця та задовольнити скаргу в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою від 21 червня 2019 року апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів цивільної палати Гончар Н.І., Фетісової Т. Л., Пономаренка В.В. відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою від 16 липня 2019 року апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів цивільної палати Гончар Н.І., Фетісової Т. Л., Сіренка Ю.В. призначено розгляд апеляційної скарги на 22 липня 2019 року на 10 год.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим матеріали цивільної справи передано, зареєстровано, та проведено автоматичний розподіл 06 серпня 2019 року.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями через систему документообігу суду для розгляду подання визначено суддю (суддю-доповідача) Черкаського апеляційного суду Нерушак Л.В. та членів колегії суддів Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

06 серпня 2019 року суддя Черкаського апеляційного суду Нерушак Л.В. згідно ухвали про прийняття до провадження прийняла до провадження дану цивільну справу.

Розгляд справи призначено на 16 серпня 2019 року на 9 год. 30 хв.

Заслухавши суддю - доповідача, представника скаржника та представника відділу ДВС, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вище зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на не повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, має місце невідповідність висновків суду, викладеним ухвалі суду першої інстанції обставинам справи.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що із наданих доказів скаржником неможливо встановити чи існує взагалі оскаржувана постанова про накладення арешту, які підстави накладення арешту, чи є наявність підстав для скасування постанови і визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною, та хто в дійсності є власником вищевказаного нерухомого майна, і в яких частках, оскільки правовстановлюючих документів на квартиру, з якої скаржник просить зняти арешт, не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях державного виконавця порушень вимог чинного законодавства, а тому відмовив у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця щодо зняття арешту з нерухомого майна - квартири.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду є помилковими, і не відповідають обставинам справи та вимогам закону, судом допущено порушення вимог матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Так, за положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи на виконанні у відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1-335/03, виданого 02 грудня 2003 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС в Черкаській області судових витрат в сумі 991 грн. 44 коп. солідарно.

Постановою державного виконавця від 02 вересня 2005 року було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: на 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1 та заборонено його відчуження ( а. с. 4).

Із наданої скаржником ОСОБА_1 копії довідки з місця роботи від 07 серпня 2018 року про здійснення відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 вбачається, що з липня 2005 року по грудень 2005 року з нього відраховано коштів на загальну суму 1 244 грн. Зміст відрахування - судові витрати на проведення експертизи ( а. с. 5).

Придніпровським відділом ДВС м. Черкаси була надана відповідь , в якій вказується , що згідно даних інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 162353088 від 05 квітня 2019 року вбачається, що 04 жовтня 2005 року зареєстровано арешт нерухомого майна : 1/ 2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника АА 038843 від 02 вересня 2005 року Відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, обтяження зареєстровано за № 2455612( а. с. 6 ).

Суд першої інстанції в своїй ухвалі послався, що скаржником не надано правовстановлюючих документів на квартиру, яка перебуває під арештом, тому скаржник ОСОБА_1 до апеляційної скарги надав копію свідоцтва № 8426 про право власності на житло від 21 грудня 1994 року ( а. с. 42), копію договору дарування 1/ 2 частини квартири від 27.10. 2004 року( а. с. 43) та копію довідки Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси за № 8340 від 02 квітня 2019 року, де зазначено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 не виявлено виконавчих проваджень про стягнення коштів на користь фізичних та юридичних осіб по яких не сплачено борг ( а. с. 44).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду відповідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

В порушення вимог закону державним виконавцем не виконано належним чином своїх обов`язків, оскільки не вирішено питання про зняття арешту із квартири при закінченні виконавчого провадження у зв`язку із повним його виконанням, а при вирішенні питання про знищення виконавчого провадження також не здійснено його перевірки та не знято арешт з квартири скаржника.

Звертаючись у квітні 2019 року із заявою про зняття арешту із квартири, ОСОБА_1 отримав відмову у задоволенні його вимог про зняття арешту із квартири, тому змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Однак, до цього часу Придніпровським відділом державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції арешт не знято, хоча в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції представник відділу ДВС не заперечує проти задоволення скарги скаржника.

Згідно до вимог ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом .

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у діях державного виконавця порушень вимог чинного законодавства, а тому дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги про зняття арешту з майна скаржника, накладеного державним виконавцем постановою від 02 вересня 2005 року.

Суд першої інстанції, в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла станом на час виконання ОСОБА_1 виконавчого листа № 1- 335/03 , виданого 02 грудня 2003 року Соснівським районним судом м. Черкаси, не дослідив належним чином вимоги Закону, не перевірив дату виконання судового рішення шляхом сплати грошових коштів, що підтверджується і даними довідки про доходи № 429 від 07.08. 2018 року ПАТ «Азот» ( а.с. 5) про відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 коштів у розмірі 1244, 04 грн. на протязі з листопада 2005 року по січень 2006 року.

Згідно до п.8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на грудень 2005 року, виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається із матеріалів справи виконавче провадження було закінчено, але арешт з нерухомого майна - квартири ОСОБА_1 не було знято, а в подальшому у зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчого провадження воно було знищено.

Із правового аналізу вказаних норм права вбачається, що після повного виконання боржником ОСОБА_1 судового рішення згідно виконавчого листа № 1-335/ 03 від 02 грудня 2003 року, державному виконавцю відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції під час завершення виконавчого провадження слід було застосувати норми ч. 2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження « в редакції чинній станом на січень 2006 року та зняти арешт, накладений на все майно боржника ОСОБА_1 , а саме: 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1 , чого безпідставно не було зроблено.

Верховний Суд у постанові від 20 червня 2018 року справа № 210/1072/15ц висловив правову позицію, вказавши, що вимоги боржника про скасування арешту майна після закінчення виконавчого провадження є правовірними та законними.

В порушення вимог закону, суд першої інстанції не звернув уваги на вказану позицію Верховного Суду, тому дійшов помилкових висновків, безпідставно відмовивши скаржнику у задоволення скарги про зняття арешту з його нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника ).

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні ухвали, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції, тому вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення скарги та задоволення вимог апеляційної скарги щодо скасування ухвали суду першої інстанції.

Приймаючи нове судове рішення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця є обґрунтованою, а тому вказану бездіяльність державного виконавця слід визнати неправомірною, визнати незаконною відмову Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області у знятті арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 .

Однак, апеляційний суд дійшов висновку, що слід задовольнити скаргу частково, оскільки слід зобов`язати Придніпровський відділ ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зняти арешт нерухомого майна боржника, накладений постановою АА 352931 від 02.09.2005 року державним виконавцем Олешко В.С. відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції на квартиру АДРЕСА_1 та внести відомості до відповідного реєстру. Тому колегія суддів задовольняє дану вимогу скарги та апеляційної скарги частково шляхом зобов`язання державного виконавця повести виконавчі дії по зняттю арешту з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 та вчинити дії по вилученню обтяження ( зняття арешту).

З огляду на вище викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що з метою справедливого розгляду даної справи та ефективного захисту прав ОСОБА_1 слід скасувати ухвалу суду першої інстанції, яка є незаконною, та прийняти нову постанову, якою задовольнити частково вимоги апеляційної скарги та частково задовольнити вимоги скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Придніпровський відділ ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на бездіяльність державного виконавця - скасувати, постановивши нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у знятті арешту з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 вересня 2005 року про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме : 1/ 2 частина квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Придніпровський відділ ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зняти арешт з нерухомого майна боржника, накладений постановою АА 352931 від 02 вересня 2005 року державним виконавцем відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Олешко В.С. на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 серпня 2019 року.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Єльцов В.О.