Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 520/7367/17

провадження № 61-46281св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року у складі судді Куриленко О. М. та постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про спонукання вчинити певні дії, виселення, вселення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 8 листопада 2012 року сестра відповідача ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачеві, однак, з умовою довічного проживання її брата, ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач відмовляється виконувати умови заповіту, просив зобов`язати ОСОБА_2 до вчинення певних дій, згідно умов заповіту, виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_2 , вселити його в квартиру по АДРЕСА_3 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_2 та вселено його в квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року залишено без змін.

Рішення судів мотивовані тим, що власник житла має право використовувати його для власного користування, і діями відповідача створюються перешкоди в користуванні будинком.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року, ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не взяв до уваги факт звернення відповідача до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним. В разі ухвалення позитивного рішення по справі, відповідач, як єдиний правонаступник померлої сестри, ОСОБА_3 , прийме спадщину та стане власником спірного майна. Вважає за необхідне зупинити провадження по даній справі до ухвалення рішення по цивільній справі № 522/9124/18 за його позовом до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним. Позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідач добровільно відмовляється звільнити спірне житло. Представник відповідача - адвокат Лукацький А. В. недобросовісно виконував свої обов`язки.

Позиція інших учасників справи

Інші учасники справи відзив на касаційну скаргу не подавали.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 520/7367/17, витребувано цивільну справу з суду першої інстанції, зупинено виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку ,

19 липня 2019 року матеріали цивільної справи № 520/7367/17 надійшли до Верховного суду.

10 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами встановлено, що 08 листопада 2012 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все майно ОСОБА_1 , зобов`язала ОСОБА_1 надати право довічного мешкання її братові, ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 .

На час розгляду справи заповіт не скасований, недійсним не визнаний.

ОСОБА_2 з 1982 року проживає та зареєстрований за адресою будинку АДРЕСА_2 , добровільно з будинку не виселяється.

04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 .

05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину на будинок АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку, на якій він розташований.

Таким чином, ОСОБА_1 є власником спірного житла.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

За положеннями частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, вирішуючи спір, суди дійшли обґрунтованого висновку про виселення ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_2 .

В той же час суди дійшли помилкового висновку щодо вселення відповідача у квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно частини другої статті 1238 ЦК України на спадкоємця, до якого переходить житловий будинок, квартира або інше рухоме або нерухоме майно, заповідач має право покласти обов`язок надати іншій особі право користування ними. Право користування житловим будинком, квартирою або іншим рухомим або нерухомим майном зберігає чинність у разі наступної зміни їх власника.

Таким чином, на підставі заповідального відказу у відповідача ОСОБА_2 виникло право на проживання у квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_2 вимог щодо вселення його у спірну квартиру не заявляв, в подальшому не позбавлений такої можливості, отже відсутні підстави для його вселення у квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, висновки судів стосовно вселення ОСОБА_2 не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Стосовно доводів касаційної скарги про зупинення провадження до ухвалення Приморським районним судом м. Одеси рішення по справі № 522/9124/18 за позовною заявою ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання вчинити певні дії, виселення, вселення дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 522/9124/18 за позовом ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення в частині вселення відповідача ОСОБА_2 ухвалені без додержання норм матеріального права та дають підстави для їх скасування у цій частині.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення в іншій частині постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржені судові рішення в частині задоволення позовних вимог про вселення відповідача скасувати, а в іншій частині оскаржені судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року в частині вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 скасувати, в цій частині постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

В іншій частинірішення Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук