Справа № 159/483/17
Провадження № 2/159/8/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Панасюка С.Л.

за участю секретаря Клевецької О.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

відповідача Кушнерук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Кушнерук Альони Юріївни про визнання односторонніх правочинів недійсними,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_3 22.02.2016 року та 27.04.2016 року подав приватному нотаріусу - відповідачу Кушнерук А.Ю. заяви про прийняття спадщини після матері за заповітом та за законом.

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 за своїм психічним станом не здатний був вчинити правочини, спрямовані на прийняття спадщини, тобто подати заяви про прийняття спадщини, і просить визнати вказані правочини недійсними.

Заперечення відповідача ОСОБА_3

Відповідач вважає доводи позивача необґрунтованими, його психічний стан дозволяє свідомо вчинити правочини, спрямовані на прийняття спадщини.

Просить в позові відмовити.

Заперечення відповідача приватного нотаріуса Кушнерук А.Ю.

Психічний стан ОСОБА_3 дозволяв йому свідомо вчиняти правочини, тому його заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_6 були прийняті.

Просить в позові відмовити.

Заяви, клопотання, інші дії.

Ухвалою суду від 23.02.2017 року приватному нотаріусу Кушнерук А.Ю. заборонено видавати свідоцтво про право на спадщину щодо майна ОСОБА_6

У Приватного нотаріуса Кушнерук А.Ю. була витребувана спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_6

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Волинське обласне бюро медико-соціальної експертизи просило розглянути справу у відсутності представника бюро, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 05.07.2017 року була призначена судово-психіатрична експертиза для визначення психічного стану ОСОБА_3

Ухвалою суду від 25.10.2017 року у Ковельського міськрайонного територіального медичного об'єднання були витребувані амбулаторні та медичні картки ОСОБА_3

Мотивувальна частина рішення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6. Ця обставина визнана сторонами.

16.02.2016 року позивач ОСОБА_1 подала Приватному нотаріусу Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю. заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_6 (заява від 16.02.2016 року, 10 год. 25 хв., № 10).

Спадщина приймалась ОСОБА_1 за законом. У заяві ОСОБА_1 повідомила про ще одного спадкоємця за законом - ОСОБА_3

У Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) Приватний нотаріус Кушнерук А.Ю. виявила заповіт, посвідчений Приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Дудою Л.В. 04 квітня 2008 року за реєстровим № 580 від імені ОСОБА_6.

Згідно заповіту ОСОБА_6 заповіла відповідачу ОСОБА_3 цілий житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою.

16.02.2016 року Приватний нотаріус Кушнерук А.Ю. повідомила ОСОБА_3 про відкриття спадщини після ОСОБА_6

22.02.2016 року відповідач ОСОБА_3 подав Приватному нотаріусу Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю. заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_6 (заява від 22.02.2016 року, 12 год. 40 хв., № 12).

Спадщина приймалась ОСОБА_3 за заповітом.

27.04.2016 року відповідач ОСОБА_3 подав Приватному нотаріусу Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю. ще одну заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_6 (заява від 27.04.2016 року, 11 год. 32 хв., № 47).

Цього разу ОСОБА_3 прийняв спадщину після ОСОБА_6 також за законом.

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 нездатний був за своїм психічним станом особисто вчинити правочини, спрямовані на прийняття спадщини, а саме, подати заяви нотаріусу про прийняття спадщини після матері.

Таке переконання позивача ґрунтується на інформації з двох документів:

наявної у матеріалах спадкової справи № 5/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 довідки Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи серії МСЕ № 127046 від 14.02.1997 року про те, що ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства першої групи довічно, непрацездатний, потребує сторонньої допомоги;

акту № 152 огляду у МСЕК Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи від 14.02.1997 року, на підставі якого видана згадана довідка, згідно якого ОСОБА_3 був встановлений діагноз: наслідки перенесеного менінго-енцефаліту зі значним інтелектуально-мнестичним зниженням, вегето-судинною дистонією, мовним недорозвитком І ст., він визнаний непрацездатним і таким, що потребує сторонньої допомоги.

На основі цих документів позивач робить висновок, що відповідач ОСОБА_3 не міг самостійно прийти до нотаріуса і свідомо подати заяви про прийняття спадщини після матері. Визначення йому інвалідності І групи виключає таку можливість.

Цей висновок позивача є невірним і необґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 98 від 12.04.2018 року:

«1. В період вчинення односторонніх правочинів 22.02.2016 року та 27.04.2016 року ОСОБА_3 виявляв, як виявляє і в даний час, ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості (внаслідок раннього менінгоенцефаліту) з помірним мовним недорозвитком без поведінкових порушень;

2. За своїм психічним станом в період вчинення односторонніх правочинів 22.02.2016 року та 27.04.2016 року ОСОБА_3 міг і на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

3. Наявний у ОСОБА_3 на даний час психічний розгляд не повністю відповідає діагнозам, зазначеним у досліджених медичних картах.

4. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_3 не потребує постійного стороннього догляду.»

Позивач не погодилась з таким висновком, оскільки він, на її думку, не відповідає вимогам ст.102 ЦПК, є неясним і неповним.

Невідповідність вимогам ст.102 ЦПК позивач вбачає у тому, що експерт дав відповідь на чотири питання, коли перед ним, в ухвалі про призначення експертизи, було поставлено п'ять питань.

Крім цього, відповіді на чотири питання не є належно обґрунтованими.

А саме, відповідь, що «наявний у ОСОБА_3 на даний час психічний розгляд не повністю відповідає діагнозам, зазначеним у досліджених медичних картах» - це неповна і необґрунтована відповідь на питання: «чи хворіє ОСОБА_3 на психічне захворювання, зазначене у діагнозі в його медичній картці?».

В судовому засіданні експерт ОСОБА_8 під час допиту пояснив, що ОСОБА_3 має легку розумову відсталість, тобто, розуміє та усвідомлює на побутовому рівні, але має зниження здатності до абстрактно-логічного мислення, знижений об'єм пам'яті та стійкість уваги і це перешкоджає йому навчатись, осягати освітні програми, здобувати професію тощо.

З такого пояснення експерта позивач робить висновок, що ОСОБА_3 не міг сприйняти зміст ст.ст.1245, 1269, 1270, 1279 ЦК, ст.ст.167, 174 Податкового кодексу, які йому роз'яснила Приватний нотаріус Кушнерук А.Ю., і просила призначити додаткову судово-психіатричну експертизу.

Однак, потреби в додатковій експертизі немає, висновок експерта відповідає вимогам закону і є достатньо обґрунтованим.

Експерт дав вичерпну відповідь на усі поставлені ним п'ять питань. Експерт вправі сформувати відповідь на п'ять питань у чотирьох відповідях, тут важливим є те, щоб були самі відповіді, а не їх компонування. А ці відповіді є.

Експерт зробив висновок, що «за своїм психічним станом в період вчинення односторонніх правочинів 22.02.2016 року та 27.04.2016 року ОСОБА_3 міг і на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними», при цьому використовував спеціальні знання і мотивував свій висновок.

Позивач не навела доводи, не зазначила обставини, які могли б поставити під сумнів вказаний висновок.

Відповідач ОСОБА_3 брав участь у судових засіданнях і не виявляв якихось ознак того, що він не розуміє суті того, що відбувається, і з приводу чого йде спір. Це було очевидним для усіх учасників, в тому числі і для позивача.

Під час розгляду справи не відбулося чогось такого, що могло поставити під сумнів висновок експерта.

Щодо того, чи відповідає нинішній діагноз, визначений ОСОБА_3, його діагнозу, встановленому 14.02.1997 року, і чи є щодо нього підстава для інвалідності І групи, то ці питання виходять за рамки цього спору і суду немає потреби і підстав їх вирішувати.

Тому, суд відхиляє клопотання позивача про призначення додаткової судово-психіатричної експертизи.

Згідно:

ст.30 ЦК,

«1. Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

2. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.»

ч.ч.1-2 ст.39 ЦК,

«1. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

2. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.»

ч.ч.1-3 ст.203 ЦК

«1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.»

ч.1 ст.215 ЦК,

«1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.»

ч.ч.1,2 ст.225 ЦК

«1. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

2. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун.»

Відповідач ОСОБА_3 не визнаний судом недієздатним.

В судовому засіданні доведено, що відповідач ОСОБА_3 в період вчинення ним односторонніх правочинів 22.02.2016 року та 27.04.2016 року, а саме, подання Приватному нотаріусу Кушнерук А.Ю. заяв про прийняття спадщини після своєї матері ОСОБА_6, міг і на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Тому підстави для визнання згаданих правочинів недійсними відсутні, права позивача не були порушені і в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.30, .ч.1-2 ст.39, ч.ч.1-3 ст.203, ч.1 ст.215, ч.ч.1,2 ст.225 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Кушнерук Альони Юріївни про визнання односторонніх правочинів недійсними відмовити повністю.

Повне судове рішення складене 18 січня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

ГОЛОВУЮЧИЙ ПАНАСЮК С.Л.