Справа № 444/192/17 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1069/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання неправомірними дій щодо списання коштів із зарплатної картки та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач за первісним позовом - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі Банк, ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі Позичальник) про стягнення 14495,37 гривень заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.10.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 25.10.2013 (надалі кредитний договір) Позичальник отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки, яка встановлено до останнього дня серпня 2017 року.

Позичальник належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим розмір заборгованості за кредитним договором станом на 31 грудня 2016 року становить 14495 грн 37 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 495 грн 13 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом 9833 грн 79 коп., заборгованість за пенею та відсотками - заборгованість за пенею та відсотками - 3000.00 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн 00 коп., штраф (процентна складова) 666 грн. 45 коп.

Представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 було подано зустрічну позовну заяву про визнання неправомірними дій ПАТ КБ «Приватбанк» щодо списання коштів із зарплатної картки та стягнення коштів у сумі 7878 грн 38 коп. Також представником ОСОБА_1 було подано заяву, у якій він просив стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 9356 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 1066 грн. 01 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 117 грн. 66 коп. сплаченого судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено.

Визнано неправомірними дії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» щодо списання коштів із зарплатної картки ОСОБА_1 .

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 7878 грн. 38 коп. неправомірно списаних коштів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 8500 грн. судових витрат.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави в особі ДСА України 1409 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду в частині задоволення зустрічного позову оскаржило Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами списання грошових коштів саме на погашення заборгованості за договором № б/н від 25.10.2013 року, оскільки надана позичальником роздруківка SMS-повідомлень не відображає повної інформації щодо того з якої картки/рахунку проводилися списання, на погашення якої заборгованості, дати проведення списання коштів, на який рахунок суми зараховані, за яким договором, тому висновки суду про стягнення з Банку 7878,38 грн. засновані на припущеннях та не підтверджені належними доказами. Також вважає необґрунтованим стягнення з банку 8500 грн. витрат на правову допомогу. Просить рішення суду в частині задоволення зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки рішення суду в частині задоволення зустрічного позову відповідає вимогам процесуального та матеріального права. Разом з тим, визнав, що з ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7650,00 грн.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.10.2013 ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Стаття 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до п. п. 6.1., 6.2 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг.

Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; найменування отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі).

В анкеті - заяві ОСОБА_4 від 25.10.2013 умови списання грошових коштів з рахунку позичальника не зазначені.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем, визначено, зокрема, що клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів по інших договорах. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в сумі, що еквівалентна сумі заборгованості по договору (п.1.1.3.1.6.).

Проте Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписаний позивачкою та матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Приватбанку.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, задовольняючи зустрічний позов, правильно виходив з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку без достатніх правових підстав в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнувши із зарплатної картки ОСОБА_1 кошти в сумі 7878 грн. 38 коп., порушив вимоги ч. 2 ст.. 1071 ЦК України та вимоги п. п. 6.1., 6.2 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Рішення суду в частині задоволення зустрічного позову відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції також стягнув з банку на користь позивачки 8 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Однак з таким висновком суду повністю погодися не можна.

Частинами 2-3 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів).

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд взяв до уваги акт №1 прийому-передачі наданих послуг від 26 червня 2018, відповідно до якого позивачці надано послуги за договором про надання професійної правничої допомоги - вивчення матеріалів справи, консультація клієнта, узгодження правової позиції 1 700 грн, написання відзиву на позовну заяву 1 700 грн, написання та подання зустрічної позовної заяви 1 700 грн, підготовка, складання та подання заяви про збільшення позовних вимог 850 грн, участь у судових засіданнях 2 550 грн. (3 судових засідання по 850 грн). Як убачається з матеріалів справи, представник Константюк Г.І. брав участь у двох судових засіданнях. Тому розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню на користь позивачки, слід зменшити до 7 650 грн.

Рішення суду в частині розгляду первісного позову апелянтом не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2018 року змінити в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 8500 грн судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 7650 грн судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 06.09.2019

Головуючий

Судді