Провадження № 2/638/1776/19
04 грудня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретаря Кириллової К.С., Куценко К.Д.,
представників позивача Вельковського С.В., ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_2 , в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 треті особи: ОСОБА_5 , Служба у правах дітей по Шевченківському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про виселення, -
Представник позивача звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , Служба у правах дітей по Шевченківському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в якій просить з урахуванням уточнень виселити відповідачів з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №ML-704/155/2008. Згідно із договором банк надав позичальнику кредит у сумі 90 930,00 доларів США у строк до 19 вересня 2031 року на придбання нерухомого майна. З метою забезпечення виконання зобов`язань перед банком за вказаним кредитним договором від 19.09.2008 року між Банком та боржником був укладений договір іпотеки №P ML-704/155/2008. Згідно з умовами вказаного договору предметом іпотеки було визначено нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права, відповідно до умов вищевказаних договорів до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вищевказаними договорами. 23.10.2015 року Богодухівським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_5 суми боргу за кредитним договором №ML-704/155/2008 від 19.09.2008 року у розмірі 1172622,46 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 118864,73 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 1172622,46 грн. та судовий збір у сумі 3654,00 грн. На теперішній час вищезазначене рішення не виконано. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/8552/16-ц від 16.04.2018 в рахунок погашення заборгованості Ель- ОСОБА_6 ОСОБА_7 за кредитним договором №ML-704/155/2008 від 19.09.2008 у загальному розмірі 2464109,65 грн. та судового збору на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 . Як зазначає представник позивача, звернення стягнення на передані в іпотеку будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, які проживають у цьому будинку чи житловому приміщенні. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Беручи до уваги, що в позасудовому порядку позивачу не вдалось врегулювати це питання, він змушений звернутись із позовною заявою до суду.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.10.2018 року зазначену позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 08.11.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання.
20.03.2019 року до суду надійшло клопотання від представника позивача, в якому він просив витребувати з Департаменту реєстрації Харківської міської ради інформацію про осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.03.2019 року вищевказане клопотання про витребування доказів було задоволено та витребувано з Департаменту реєстрації Харківської міської ради інформації про осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання ухвали суду від 20.03.2019 року, Департаментом реєстрації ХМР було надано довідку про зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_2 .
10.05.2019 року до суду від представника позивача надійшла змінена позовна заява.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2019 року було задоволено клопотання представника позивача та замінено неналежного відповідача у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_5 про виселення на належних відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_3 . Також було залучено третіх осіб: ОСОБА_5 , Служба у справах дітей по Шевченківському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради.
Ухвалою суду від 05.09.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України.
16.10.2019 року у судовому засіданні від представника позивача надійшла уточнена позовна заява разом із усним клопотанням про виключення із кола відповідачів неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та залучити в якості належного відповідача ОСОБА_8 .
Ухвалою суду від 16.10.2019 року вищевказану уточнену позовну заяву було прийнято до розгляду та задоволено клопотання представника позивача про виключення із кола відповідачів неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та залучити в якості належного відповідача ОСОБА_8 .
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явились, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали.
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Третя особа - Служба у справах дітей по Шевченківському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради не з`явилась, надала заяву у якій просила розглядати справу за відсутності представника з урахуванням наданого раніше висновку.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв`язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №ML-704/155/2008. Згідно із договором банк надав позичальнику кредит у сумі 90 930,00 доларів США у строк до 19 вересня 2031 року на придбання нерухомого майна.
З метою забезпечення виконання зобов`язань перед банком за вказаним кредитним договором від 19.09.2008 року між Банком та боржником був укладений договір іпотеки №P ML-704/155/2008. Згідно з умовами вказаного договору предметом іпотеки було встановлено нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
29.06.2010 року між Публічним акціонерним товариство «ОТП Банк» та Товариством обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512. 514, 1077, 1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов вищевказаних договорів до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вищевказаними договорами.
23 жовтня 2015 року Богодухівським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_5 суми боргу за кредитним договором №ML-704/155/2008 від 19.09.2008 року у розмірі 1172622,46 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 118864,73 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 1172622,46 грн. та судовий збір у сумі 3654,00 грн. На теперішній час вищезазначене рішення не виконано.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/8552/16-ц від 16.04.2018 в рахунок погашення заборгованості Ель- ОСОБА_6 ОСОБА_7 за кредитним договором №ML-704/155/2008 від 19.09.2008 у загальному розмірі 2464109,65 грн. та судового збору на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки з надання всіх повноважень продавця за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеною суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження предмету іпотеки.

Кредитором прийнято рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку із чим представник ТОВ «ОТП Факторинг України» звертався до відповідачів із письмовою вимогою про добровільне виселення та зняття з реєстрації з предмету іпотеки.

Враховуючи той факт, що відповідачі у добровільному порядку не виселились з квартири, що є предметом іпотеки, представник позивача звернувся із позовною заявою до суду.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якого є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Виселення з іпотечного майна проводиться у порядку, встановленому ст. 40 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 житлового кодексу Української РСР (далі ЖК Української РСР).

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення.

При цьому, за змістом частини четвертої статті 109 ЖК Української РСР виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Щодо думки, викладеної Департаментом служб у справах дітей ХМР у висновку №528 від 09.08.2019 року про недоцільність виселення малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно п. 2 Кредитного договору Частина №1, кредит надається на придбання нерухомого майна.

Встановивши, що в іпотеку було передано квартиру, придбану за рахунок отриманих у кредит грошових коштів, на яку звернено стягнення, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для виселення зареєстрованих та проживаючих у ньому осіб без надання їм іншого жилого приміщення.

Реєстрація у спірному будинку неповнолітніх осіб не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно матеріалів справи, а саме договору іпотеки №PML-704/155/2008 від 19.09.2008 року на момент передачі квартири в іпотеку зареєстрованих малолітніх та неповнолітніх, які проживають та мають право користуватись цим житловим приміщенням немає.

У відповідності до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0 від 04.04.2019 року, малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 були зареєстровані в квартирі, що є предметом іпотеки з 06.06.2012року, а малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований з 19.06.2014 року.

Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в п.43 зазначено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекоутримувача або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Враховуючи роз`яснення, викладені в даній Постанові №5 від 30.03.2012р. стосовно прийняття судами рішень про виселення - п.44 суди повинні виходити із того, чи мала дитина (малолітня або неповнолітня) право власності або право користування предметом іпотеки на момент укладання договору іпотеки.

Згідно зі ст. 32 ЦК України, статтею 177 СК та ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації. Оскільки неповнолітні діти на момент укладання договору іпотеки не були зареєстровані в будинку та не мали права користування ним, то не було необхідності отримувати дозвіл органу опіки та піклування. Реєстрацію неповнолітніх дітей було вчинено без згоди іпотекодержателя після укладання договору іпотеки. З огляду на це та відповідно до Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», малолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 не мали права власності на предмет іпотеки та права користування предметом іпотеки на момент укладання договору іпотеки, а отже, права неповнолітніх дітей не були порушені.

Оскільки відповідачі проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 , яка є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки №PML-704/155/2008 від 19.09.2008 року, що значно ускладнює продаж позивачем цього майна, суд вважає висе, що наявні правові підстави для виселення відповідачів зі вказаного будинку.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн., квитанція про сплату якого міститься в матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 575 ЦК України, ст. 109 ЖК Української РСР, ст. 12, 33, 40 Закону України «Про іпотеку» , ст.ст.12, 81, 89, 141, 263-265, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_2 , в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 треті особи: ОСОБА_5 , Служба у правах дітей по Шевченківському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про виселення задовольнити повністю.

Виселити, без надання іншого житлового приміщення, з квартири АДРЕСА_2 , зі зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 (сто сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони та інші учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д, р/р НОМЕР_1 , МФО 300528, );

відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 );

третя особа: ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 );

третя особа: Служба у правах дітей по Шевченківському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (61000, .м Харків, пр. Науки, 17А, 4 пов. ).

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк