справа № 274/4182/18
провадження № 2/0274/2215/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

17.01.2019 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Виконуючого обов'язки керівника Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Бердичівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням, -

В с т а н о в и в :

В серпні 2018 року В.о. керівника Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_1, який діє в інтересах держави, в особі Фінансового управління виконавчого комітету Бердичівської міської ради звернувся до суду, в порядку цивільного судочинства, з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем було вчинено злочин, передбачений частиною першою ст. 286 КК України.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.05.2016 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, в зв'язку з примиренням із потерпілим.

В результаті ДТП потерпілий від злочину ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку І ст., забійної рани тім'яної ділянки голови, надриву правого ключично-акроміального з'єднання, перелому нижньої гілки правої лонної кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров'я.

У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в Бердичівській центральній міській лікарні з 12.11.2015 року по 09.12.2015 року.

Витрати медичного закладу на його лікування за весь період лікування склали 7156 грн.14 коп.

Посилаючись на вищенаведене, а також у зв'язку з тим, що Фінансове управління виконавчого комітету Бердичівської міської ради заходи до примусового стягнення коштів не вживає, прокурор просив стягнути з відповідача на користь Фінансового управління виконавчого комітету Бердичівської міської ради 7156 грн.14 коп. гривень коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Представник Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Представник Фінансового управління виконавчого комітету Бердичівської міської ради в судове засіданні не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не надав, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, за письмовою згодою позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Судом встановлено, що Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.05.2016 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, в зв'язку з примиренням із потерпілим ОСОБА_3 (а.с. 10,11).

Згідно зазначеної ухвали ОСОБА_2 10.11.2015 року близько 23 год. 00 хв., керував технічно-справним автомобілем НОМЕР_1 та рухався по проїзній частині вул. Володарського в напрямку пл. Соборної м. Бердичева. Рухаючись по проїзній частині вказаної вулиці, ОСОБА_2 проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку, в порушення вимог п.1.5., п.2.3. "б", 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, маючи технічну можливість запобігти зіткненню з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об'єктивно спроможний був виявити з місця водія, своєчасно не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, та на проїзній частині вказаної вулиці здійснив зіткнення передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу із задньою частиною велосипеда під керуванням ОСОБА_3, який рухався в даній смузі руху в попутному напрямку. В результаті ДТП велосипедист ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку І ст., забійної рани тім'яної ділянки голови, надриву правого ключично-акроміального з'єднання, перелому нижньої гілки правої лонної кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров'я.

У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в Бердичівській центральній міській лікарні з 12.11.2015 року по 09.12.2015 року ( 29 ліжко/днів). Витрати медичного закладу на його лікування за один день склали 250,29 грн. (за грудень), 245,42 грн. (за листопад) за весь період - 7156 грн.14 коп. (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1206 ч. 1 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 17.07.1995 р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Всі інші витрати (наприклад, пов'язані з наданням потерпілому швидкої або невідкладної медичної допомоги, на амбулаторне лікування тощо) не відшкодовуються. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

За таких обставин, понесені закладом охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню безпосередньо відповідачем ОСОБА_2, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 1921,00 грн. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265, 282 ЦПК України, ст. 1206 ЦК України, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги Виконуючого обов'язки керівника Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Бердичівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, (31.07.1990 р.н, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_1 а) на користь Фінансового управління виконавчого комітету Бердичівської міської ради (р/р 6005, Одержувач : Бердичівське УДКСУ / м. Бердичів/ 24060300, Код одержувача : 37752874, банк : казначейство УКраїни ( ЕАП) м. Київ, МФО 989998) 7156 гривень 14 копійок витрат на лікування потерпілого ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, (31.07.1990 р.н, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_1 а) на користь держави судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Т.М.Вдовиченко