Ухвала

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа №761/23166/17-ц

провадження №61-632ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу житлово-будівельного кооперативу «Металіст» на постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, житлово-будівельного кооперативу «Металіст», приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», приватного акціонерного товариства «Київенерго» про відшкодування шкоди внаслідок видання незаконних правових актів та зобов`язання вчинити дії по наданню послуг у відповідності до встановлених тарифів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської державної адміністрації, житлово-будівельного кооперативу «Металіст», приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», приватного акціонерного товариства «Київенерго», у якому просив: 1) стягнути в солідарному порядку з відповідачів майнову шкоду у розмірі 16 532,81 грн; 2) відшкодувати моральну шкоду, завдану прийняттям Київською міською державною адміністрацією незаконних правових актів, у спосіб, встановлений порядком виконання рішення по цій справі; 3) установити спосіб, строки і порядок виконання рішення, за якими зобов`язати відповідачів вчинити за власний рахунок усі необхідні дії по забезпеченню надання позивачу в квартирі АДРЕСА_1 послуги «утримання будинків і прибудинкових територій» за тарифом, встановленим розпорядженням КМДА № 748 від 19 травня 2000 року «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві» протягом 76 місяців, починаючи з найближчого місяця після набрання законної сили рішенням по цій справі, та послуг «централізоване опалення», «централізоване постачання холодної води», «централізоване постачання гарячої води», «водовідведення» за тарифами, встановленими розпорядженням КМДА № 1245 від 20 червня 2002 року «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення» (зі змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням КМДА № 1907 від 14 жовтня 2003 року) протягом 91 місяця, починаючи з найближчого місяця після набрання законної сили рішенням по цій справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня

2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ЖБК «Металіст» та постановлено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ЖБК «Металіст» задоволено частково. Зобов`язано ЖБК «Металіст» здійснити по квартирі АДРЕСА_1 помісячний перерахунок за період часу з 01 грудня 2006 року по 30 червня 2014 року за послугу утримання будинку і прибудинкової території відповідно до розпорядження КМДА №748 від 19 травня 2000 року «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві».

Зобов`язано ЖБК «Металіст» здійснити по квартирі АДРЕСА_1 помісячний перерахунок за період часу з 01 грудня 2006 року по 30 червня 2014 року за послуги централізованого опалення, централізованого постачання холодної води і водовідведення відповідно до розпорядження КМДА № 1907 від 14 жовтня 2003 року, яким внесені зміни і доповнення до розпорядження КМДА № 1245

від 20 червня 2002 року «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення». У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2019 року, ЖБК «Металіст» просить скасувати постанову апеляційного суду в частині задоволення вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції встановив, що дана справа є малозначною.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд погоджується з наведеним вище висновком апеляційного суду та приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500 грн (1 921* 500).

Предметом спору у даній справі є вимоги як майнового характеру - стягнення майнової шкоди у розмірі 16 532,81 грн так і немайнового характеру - зобов`язання вчинити певні дії.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною.

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі ЖБК «Металіст» зазначив, що дана справа має для нього виняткове значення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що наведені заявником підстави є такими, що становлять виняткове значення для учасника справи та, що розгляд цієї справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою житлово-будівельного кооперативу «Металіст» на постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, житлово-будівельного кооперативу «Металіст», приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», приватного акціонерного товариства «Київенерго» про відшкодування шкоди внаслідок видання незаконних правових актів та зобов`язання вчинити дії по наданню послуг у відповідності до встановлених тарифів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька