Справа № 675/2605/18
Провадження № 2/675/40/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"10" січня 2019 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Трасковського С.Л., за участю: секретаря - Ящука О.І., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про порушення своїх прав, як власника житлового будинку, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Єсеніна, 5, його колишньою дружиною ОСОБА_2М, так як остання з 2008 року не проживає у вказаному житловому будинку, участь в утриманні та обслуговуванні будинку не бере, житлове приміщення залишила добровільно, її речей в будинку немає. Зазначені обставини створюють для позивача проблеми щодо оформлення субсидії, що порушує його права, як власника вказаного будинку. Відтак вважає, що відповідач втратила право на користування його житлом.

Ухвалою суду від 19.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які у встановлений в ухвалі строк позивачем усунуто.

Ухвалою суду від 16.11.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних в позові, просив суд їх задовольнити, вказав що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про місце, день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала.

У відповідності до положень ст.ст.280-281 ЦПК України, суд 10.01.2019 року, за згодою позивача, протокольною ухвалою постановив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі з жовтня 1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27.08.2012 року розірвано.

У період шлюбу, згідно рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради народних депутатів Хмельницької області від 27.02.1992 року №31 «Про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку», ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 1200 кв.м. у безстрокове користування під будівництво житлового будинку і надвірних споруд в м.Ізяслав по вул.Єсеніна, 5 та видано план на будівництво житлового будинку за вказаною адресою (довідка районного архітектора виконкому Ізяславської районної ради народних депутатів від 20.03.1992 року №4).

З врахуванням зазначених документів, позивачем, який перебував у шлюбі з відповідачем, побудовано будинок за адресою: м.Ізяслав, вул.Єсеніна, 5 та зареєстровано право власності на зазначене домоволодіння, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.08.1999 року.

Статтею 22 КпШС України, в редакції, чинній на момент набуття будинку в м.Ізяслав, вул.Єсеніна, 5 у власність, встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Отже, спірний будинок в м.Ізяслав, вул.Єсеніна, 5 є спільним сумісним майном, набутим подружжям у шлюбі, а тому, відповідач є співвласником вказаної квартири.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розподіл спільного майна подружжя не було проведено.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Ізяславської міської ради від 03.10.2018 року №4682 встановлено, що до складу сімї ОСОБА_1, як уповноваженого власника (співвласника, наймача) житлового будинку за адресою: м.Ізяслав, вул.Єсеніна, 5 Хмельницька область, входять: колишня дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Допитані в судовому засіданні окремо один від одного свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є сусідами позивача, підтвердили, що понад 5-6 років не бачили відповідача, яка поїхала за кордон на роботу, залишивши добровільно вказане будинковолодіння, та забрала свої речі.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач самостійно покинула та не проживає понад один рік за місцем своєї реєстрації у вказаному будинку.

Разом з тим, ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 346 ЦК України врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам'яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Таким чином, судом встановлено, що спірний будинок є спільним сумісним майном, набутим подружжям у шлюбі, а тому відповідач не втратила право власності на вказаний будинок в силу вимог статей 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Отже, зазначені позивачем обставини про те, що відповідач була відсутня в будинку за місцем своєї реєстрації понад 1 рік, не свідчать про відмову ОСОБА_2 від права власності на нерухоме майно та не є підставами для припинення права власності на нього.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки положення частини другої статті 405 ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини.

Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 28.02.2018 року по справі №647/1683/15-ц.

Отже, зазначені позивачем обставини про те, що відповідач була відсутня в будинку за місцем своєї реєстрації понад один рік, не свідчать про відмову ОСОБА_2 від права власності на нерухоме майно та не є підставами для припинення права власності на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316, 317, 319, 321, 346, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Ізяславським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ізяславський районний суд Хмельницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, податковий номер НОМЕР_1, адреса місця реєстрації: Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Єсеніна, 5.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса місця реєстрації: Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Єсеніна, 5.

Повний текст рішення складено 15.01.2019 року.

Суддя С.Л.Трасковський