Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/523/18
Провадження № 2/280/64/19
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Василенка Р.О., зі секретарем - Бех І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Коростишівського районного суду Житомирської області звернувся позивач з вказаним позовом в обґрунтування якого вказав, що 12 березня 2017 року між ним та відповідачем було укладено усний договір позики на суму 35 000 зі строком повернення до 12 вересня 2017 року. Вказаний договір підтверджений розпискою ОСОБА_2 про отримання нею даних грошових коштів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином - надавши відповідачу у готівковій формі зазначену у договорі суму позики. Проте відповідач свої обов`язки за договором не виконав чим порушив умови договору. На підставі ст. 625, 1046 ЦК України просить стягнути 35000 грн., пеню у зв`язку з невиконання грошового зобов`язання, починаючи з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2018 року в сумі 5 074, 98 грн., інфляційні витрати з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2018 року в сумі 1925 грн., 3 відсотки річних з 19.09.2017 року по 12.04.2018 року включно (221 день прострочення) в сумі 211 грн. 91 коп.

Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.03.2017 року відповідач ОСОБА_2 взяла в борг у позивача ОСОБА_1 35000,00 грн., про що написала розписку. Згідно цієї розписки відповідач повинна була суму в розмірі 35000,00 грн. повернути в строк до 12.09.2017 року. В разі неповернення вчасно суму позики, зобов`язалась сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

У постанові від 02.07.2014 р. в справі № 6-79цс14 Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі.

Зі змісту частини 1 статті 530 ЦК України вбачається, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, вбачається, що в порушення договірних умов, відповідач не виконала свого зобов`язання по поверненню суми позики, що не заперечувалось нею у відзиві на позовну заяву.

На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал вищевказаної розписки від 12.03.2017 року.

Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання ОСОБА_2 боргового зобов`язання перед ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову частково, в розмірі 37 136, 91, яка складається з: 35000 грн. - суму основного боргу, 1925,00 грн.- втрат від інфляції, 211 грн. 91 коп. - 3 % річних.

Щодо стягнення пені, то суд зазначає, що в розписці не передбачено стягнення пені в разі невиконня боржником зобовязань за договором, таким чином позикодавець не може претендувати на стягнення цього виду неустойки (пені), а тому в задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 5 074, 00 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258 , 259, 263, 264, 265, 351, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 533, 530, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

Ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за борговою розпискою від 12.03.2017 року в сумі 37 136 грн. (тридцять сім сто тридцять шість) грн. 91 коп. та судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 00 коп.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Р.О. Василенко