КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача Цермолонського І.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Корзаченко Володимиром Миколайовичем, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 490070946 від 21.05.2008 року, яка станом на 21.02.2016 року складає 18 325,67 доларів США, а саме: за кредитом - 12 450,75 доларів США, по відсотках - 5 874,92 доларів США, звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб SKODA SUPERB CLASSIC 1,8, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , тип легковий седан, свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_3 , видане 20.05.2008 року, ВРЕВ-3 УДАІ ГУМВС м.Київ, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеною суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 21.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 490070946, за умовами якого банк надав, а відповідач отримав кредит у сумі 31 911,70 доларів США з цільовим призначенням на придбання транспортного засобу марки SKODA SUPERB CLASSIC 1,8, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

При цьому, вказаний транспортний засіб є основним забезпеченням (предметом застави) по кредитному договору № 490070946 від 21.05.2008 року.

Разом з тим, зазначає, що, незважаючи на виконання банком своїх зобов`язань перед відповідачем щодо надання кредитних коштів, останній свої зобов`язання за договором не виконує та станом на 21.02.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 12 470,75 доларів США та заборгованість по відсоткам у розмірі 5 874,92 доларів США.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст. 549 ЦК України, умови кредитного договору та Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2019 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 490070946 від 21.05.2008 року у розмірі 18 325,67 доларів США, яка складається з заборгованості по основній сумі у розмірі 12 450,75 доларів США та заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 5 874,92 доларів США, звернути стягнення на предмет застави, а саме на: транспортний засіб марки «SKODA», модель SUPERB CLASSIC 1,8, 2008 року випуску, номер шасі, кузов, рама, коляска) № НОМЕР_4 , легковий седан, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , зареєстрований ВРЕВ-3 УДАІ ГУМВС м. Києва 20.05.2008 року - на користь ПАТ «Альфа Банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 149-152).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що вищенаведене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки судом першої інстанції при його ухваленні було порушено норми процесуального та матеріального права, а також неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тій обставині, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 10.01.2014 року з нього вже було стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором, який є предметом даного розгляду, у розмірі 186 351,57 грн.

При цьому, враховуючи факт повного виконання ним вказаного рішення, вважає, що в даному випадку має місце подвійне стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Крім того, вказує на те, що наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості суперечать один одному, не містять дати останніх платежів по договору, а також призначення таких платежів (а.с. 173-175).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.10.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 188, 189).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28.10.2019 року року справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду (а.с. 191, 192).

У судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 490070946, за умовами якого банк надав, а відповідач отримав кредит у сумі 31 911,70 доларів США з цільовим призначенням на придбання транспортного засобу марки SKODA SUPERB CLASSIC 1,8, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

При цьому, вказаний транспортний засіб було визначено сторонами основним забезпеченням (предметом застави) по кредитному договору № 490070946 від 21.05.2008 року.

Звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на вищенаведений предмет застави, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що, незважаючи на виконання банком своїх зобов`язань перед відповідачем щодо надання кредитних коштів, останній свої зобов`язання за договором не виконує та станом на 21.02.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 12 470,75 доларів США та заборгованість по відсоткам у розмірі 5 874,92 доларів США.

Так, відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» регламентовано, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом або договором.

Крім того, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував та станом на 21.02.2016 року мав заборгованість перед банком у розмірі 18 325,67 доларів США, яка складається з: заборгованості по основній сумі - 12 450,75 доларів США, заборгованості за нарахованими відсотками - 5 874,92 доларів США.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Постійно діючого третейського суду від 10.01.2014 року, ухваленим у справі № 2407-12/628/13 за позовом ПАТ «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490070946 від 21.05.2008 року, з відповідача на користь позивача вже було стягнуто заборгованість за кредитним договором, правовідносини за яким є предметом даного судового розгляду, у розмірі 186 351,57 грн.

Згідно з постановою державного виконавця Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Торбинської О.М. від 09.11.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 45841220 вищевказане рішення третейського суду було виконано ОСОБА_1 у повному обсязі.

При цьому, як встановлено рішенням Постійно діючого третейського суду від 10.01.2014 року, ПАТ «Альфа-Банк» використав своє право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись до відповідача з відповідною досудовою вимогою, а в подальшому - до Постійно діючого третейського суду з позовом про стягнення цих коштів у судовому порядку.

В свою чергу, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04.07.2018 року у справі № 14-154цс18 із ухваленням рішення про задоволення вимог кредитора, яким є рішення Третейського суду, припиняються правовідносин сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Однак, незважаючи на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставин справи, зокрема як факт повного виконання відповідачем рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, так і фактичної відсутності заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність у позивача права звернення стягнення на предмет застави.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального права, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і відмовляє у задоволенні позову, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору з подання апеляційної скарги у розмірі 10 728,75 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Корзаченко Володимиром Миколайовичем, - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 10 728 (десять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 75 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 02 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська