Справа № 212/1444/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 серпня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Чорного І.Я.,

з участю секретаря: Поперечної А.С.,

без участі сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої Дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої Дорожньо-транспортною пригодою.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року постановлено проведення заочного розгляду справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що 10 червня 2018 року о 19 годин 38 хвилин ОСОБА_2 керуючи автомобілем Chery Elara реєстраційний номер якого НОМЕР_1 в Криворізькому районі в смт. Радушне, по вулиці Нікопольській, 7, не був уважним на дорозі, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099 реєстраційний номер якого НОМЕР_2 , після чого поїхав з місця ДТП. А, також знаходився у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР України. Свою вину ОСОБА_2 під час судового розгляду інкримінованих йому адміністративних правопорушень за зазначених обставин визнав у повному обсязі.

11 липня 2018 року постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 було визнано винним за ч. 1 ст. 130,124,122-4 КУпАП. Зазначена постанова суду набрала законної сили.

Оскільки діями ОСОБА_2 їй було завдано майнову шкоду, останній відмовляється відшкодувати спричинену шкоду в добровільному порядку, тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 4785 гривень 00 копійок, та моральну шкоду у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, попередньо надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки ВАЗ 210994-20 реєстраційний номер якого НОМЕР_2 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 .

Відповідно до постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року встановлено, що 10 червня 2018 року о 19 годин 38 хвилин ОСОБА_2 керуючи автомобілем Chery Elara реєстраційний номер якого НОМЕР_1 в Криворізькому районі в смт. Радушне, по вулиці Нікопольській, 7, не був уважним на дорозі, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099 реєстраційний номер якого НОМЕР_2 , після чого поїхав з місця ДТП. А, також знаходився у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР України. Вину ОСОБА_2 у судовому розгляді визнав, обставини інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень за ст. 124, 130 ч.1, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно п.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постанова Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року набрала законної сили 23 липня 2018 року, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-слідчого зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог чи Правил дорожнього руху України, відповідача і завданням шкоди позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи у встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк, позивачка звернулась до страхової компанії АТ "СТ ТАС" (приватне), з повідомленням про скоєну дорожньо-транспортну пригоду за участі ОСОБА_2 оскільки у останнього був наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д14/11/17 від 16 листопада 2017 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки ВАЗ 21099 реєстраційний номер якого НОМЕР_2 становить 14419 гривень 00 копійок, загальна вартість майнової шкоди згідно акту виконаних робіт від 15 липня 2018 року та звіту по кошторису ремонту 08636_20 складає - 17204 гривні 00 копійок.

Після розгляду звернення та наданих позивачкою документів, страховою компанією АТ "СТ ТАС" (приватне) було частково відшкодовано позивачці заподіяну відповідачем матеріальну шкоду у розмірі 12419 гривень, що підтверджується листом-повідомленням страхової компанії на ім`я позивачки вих.140 від 19 листопада 2018 року.

Згідно вимог до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно вимог ст.1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі .

Відповідно до п.5 ППВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, тощо.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням).

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм позивачка ОСОБА_1 має право на повне відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки в частині відшкодування відповідачем ОСОБА_2 спричинених їй матеріальних збитків в сумі 4785 гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Так на думку суду є доведеним факт спричинення позивачці моральної шкоди, в зв`язку з пошкодженням її майна з вини відповідача. В судовому засіданні знайшов своє доказове підтвердження той факт, що позивачка була вимушена проводити ремонт належного їй автомобіля, не могла користуватись своїм майном, зверталась до страхової компанії, та проводида експертне автотоварознавче дослідження, для встановлення суми спричинених їй матеріальних збитків з вини відповідача, який в добровільному порядку не відшкодував спричинену ним матеріальну шкоду. Таким чином суд вважає доведеним той факт, що в зв`язку із зазначеними подіями змінився нормальний спосіб та якість життя позивачки ОСОБА_1 , що змусило її докладати додаткових зусиль для організації свого життя, таким чином суд вважає у повній мірі обґрунтованою суму моральної шкоди яку просить стягнути позивачка з відповідача у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 - 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої Дорожньо-транспортною пригодою- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку, спричиненого внаслідок ДТП в розмірі 4785 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди - 5000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: І. Я. Чорний