ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/185/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 302090000 Коваль А.Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: :

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя - доповідач )

Суддів: Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

за участю секретарів: Анкудінова О.І., Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ; процесуальний правонаступник - ОСОБА_2 ; представник позивача адвокат Клібанська А.І.;

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко»;

третя особа - ТОВ «Агрокомплекс»;

особа, що подає апеляційну скаргу відповідач Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Коваля А.Б. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області 26.03.2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 процесуального правонаступника ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко», третя особа: ТОВ «Агрокомплекс» про розірвання договорів оренди земельних ділянок, -

в с т а н о в и в :

02 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом ПАТ «Райз-Максимко», третя особа: ТОВ «Агрокомплекс» про розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки (паю) площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 047689 від 17 березня 2004 року. Позивач є власником земельної ділянки (паю) площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1421, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 121909 від 31 серпня 2004 року.

01 вересня 2006 року між ОСОБА_1 на ТОВ «Агрокомплекс» були укладені договори оренди земельної ділянки. Зазначений договір зареєстрований в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 листопада 2006 року за № 61 терміном до 01 вересня 2016 року.

02 квітня 2013 року орендар повідомив ОСОБА_1 , що надалі ТОВ «Агрокомплекс» буде мати назву ПрАТ «Райз-Максимко», тому для збільшення орендної плати він повинен підписати нові договори оренди, строк дії яких мав би закінчитися 01 вересня 2016 року. ОСОБА_1 вказує, розуміючи, що в подальшому може не отримати орендної плати, підписав незаповнені бланки договорів, навіть не підозрюючи, що його просто ввели в оману.

Позивач зазначає, що після закінчення дії договору, він мав намір вести обробіток належних йому земельних ділянок самостійно, а тому 25 грудня 2015 року письмово повідомив ТОВ «Агрокомплекс», що після закінчення дії договорів оренди, укладених між сторонами, укладати нові договори оренди не має наміру. Жодної відповіді на вказані повідомлення він не отримав.

У грудні 2016 року дія вищезазначених договорів закінчилася, тому позивач звернувся до ТОВ «Агрокомплекс» з вимогою щодо повернення належних йому земельних ділянок, на що йому усно було повідомлено про те, що його договори з ТОВ «Агрокомплекс» закінчилися, а на цей час його земельні ділянки перебувають в оренді у ПрАТ «Райз-Максимко». На підтвердження зазначеного позивачу було надано два договори оренди землі від 01 січня 2015 року та додатково йому було роз`яснено, що вказані договори уже зареєстровано.

Після ознайомлення з цими договорами, позивач, вивчивши їх, провівши консультації із фахівцями, дійшов висновку, що їх умови не можуть його задовольнити, оскільки він вважає, що вони суперечать законодавству України, порушують дисбаланс договірних стосунків між сторонами, а тому є несправедливими та дискримінаційними стосовно нього. Вказані договори грубо порушують його права, як власника земельних ділянок (паїв), так як не відповідають жодним нормам чинного законодавства, дата підписання ним договору та дата дії доручення уповноваженої особи, яка діяла від імені ПрАТ «Райз-Максимко», суперечать одна одній, оскільки доручення представника було видане на 6 місяців пізніше від дати підписання договору. Сам договір, якщо виходити з його дати укладення, був укладений майже через два роки після того, як він його підписав. Не було також жодних відомостей про розмір орендної плати, скільки вона становить можна лише здогадуватися.

01 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до міськрайонного управління Держгеокадастру в Уманському районі та м. Умані задля підтвердження чи спростування отриманої інформації, щодо реєстрації договорів оренди землі від 01 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «Райз-Максимко».

17 лютого 2017 року він отримав письмову відповідь від міськрайонного управління Держгеокадастру в Уманському районі та м. Умані, у якій було зазначено, що за даними Державного Земельного Кадастру 27 вересня 2016 року зареєстровано договір оренди землі між ОСОБА_1 та орендарем ПрАТ «Райз-Максимко» на обидві земельні ділянки, що належать йому на праві приватної власності терміном на 5 років.

ОСОБА_1 , посилаючись на те, що договори оренди землі між ним та орендарем ПрАТ «Райз-Максимко» терміном на 5 років від 01 січня 2015 року, є фальсифікованими та такими, що були укладені обманним шляхом, не відповідають його волевиявленню, уточнивши позовні вимоги просив суд , змінивши прохальну частину від раніше заявлених вимог : визнати недійсним договір оренди землі від 01 січня 2015 року, укладений між ним, ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» на земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423. Зобов`язати ПАТ «Райз-Максимко» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423, в придатному стані для використання за цільовим призначенням. Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право від 27 вересня 2016 року за № 16636454 про реєстрацію договору оренди землі від 01 січня 2015 року, зареєстрований приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П.

Визнати недійсним договір оренди землі від 02 квітня 2013 року укладений між ним, ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» на земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1421. Зобов`язати ПАТ «Райз-Максимко» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1421, в придатному стані для використання за цільовим призначенням. Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право від 27 вересня 2016 року за № 16636454 про реєстрацію договору оренди землі від 02 квітня 2013 року зареєстрований приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року ОСОБА_2 була залучена до участі у розгляді справи, як правонаступник позивача.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 березня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 01 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» на земельну ділянку площею 2,1550 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423.

Зобов`язано ПАТ «Райз-Максимко» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,1550 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423, в придатному стані для використання за цільовим призначенням.

Вирішено виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право від 27 вересня 2016 року за № 16636454 про реєстрацію договору оренди землі від 01 січня 2015 року, зареєстрований приватним нотаріусом Шелудько В.П. Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області.

Визнано недійсним договір оренди землі від 02 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» на земельну ділянку площею 2,1550 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1421.

Зобов`язано ПАТ «Райз-Максимко» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,1550 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1421, в придатному стані для використання за цільовим призначенням.

Вирішено виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право від 27 вересня 2016 року за № 16636454 про реєстрацію договору оренди землі від 02 квітня 2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом Шелудько В.П. Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області.

Стягнуто з ПАТ «Райз-Максимко» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ`Райз Максимко « оскаржив рішення суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу 06 червня 2019 року до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райз-Максимко» вказує, що оскаржуване рішення не відповідає фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим, тому не може залишатись в силі, і підлягає скасуванню рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 березня 2019. Просить ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити, стягнути судові витрати за подачу апеляційної скарги з позивача на користь скаржника.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ніякого зловживання правами з боку скаржника по відношення до позивача не було, позивач за власним волевиявленням без будь - якого примусу та оману підписав договір оренди землі. Позивач ОСОБА_1 був особою освіченою, працював в управлінні сільського господарства, тому чітко знав, що умови договору оренди землі ПАТ «Райз-Максимко» в порівнянні з іншими, були законними та більш матеріально вигідними, тому і підписав договір оренди землі саме з відповідачем ПАТ «Райз-Максимко». Скаржник вказує, що всі вимоги, встановлені чинним, на момент вчинення даного правочину, законодавством України, скаржником дотримано. В апеляційній скарзі посилається, що заявлена позиція позивача щодо обману та фальсифікації з боку відповідача, є неправдива та безпідставна. Позивач жодного разу не звертався до скаржника з будь - якими претензіями за період договірних відносин.

28 серпня 2019 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзив від представника позивача на апеляційну скаргу відповідача ПАТ «Райз Максимко «.

У відзиві вказано, що апеляційна скарга є безпідставною, не відповідає матеріалам справи, тому не підлягає задоволенню. Так, скаржник обмежився лише загальними висловлюваннями, що не підтверджено жодними доказами, які саме обставини не дослідив суд, яким доказам не надав належної оцінки, посилаючись, що суд першої інстанції не повно та всебічно з`ясував обставини справи, які мають значення для справи, не надав належної правової оцінки. Представник позивача вважає, що постановлене у справі рішення суду є законним та обґрунтованим , тому не вбачається підстав для його зміни чи скасування за наведеними в апеляційній скарзі доводами.

Представник позивача адвокат Клібанська А.І. просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим суду була передана для розгляду вказана цивільна справа.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями через систему документообігу суду визначено для розгляду суддю (суддю-доповідача) Черкаського апеляційного суду Нерушак Л.В. та суддів у складі колегії : Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 29 серпня 2019 року на 09:30 год. з повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вищевказаним вимогам закону, судом не повно встановлено обставини справи, допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог, пославшись, що є всі наявні підстави для задоволення позовних вимог. Суд встановив, що договори виготовлені на стандартних бланках, на яких є підписи сторін, але не всі необхідні графи договору заповнені. В актах прийому передачі відсутні дата та номери укладених договорів оренди та стан земельної ділянки. Суд також послався, що оглянуті примірники договорів оренди, оригінал та копії різняться між собою.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону, судом допущено порушення норм процесуального права, оскільки суд не звернув уваги, що позивачем було змінено підстави та предмет позову при уточненні позовних вимог, так як позивач заявив вимоги про розірвання договору оренди, а потім, уточнивши позовні вимоги, просив суд про визнання недійсним укладених договорів оренди земельних ділянок, при цьому подана письмова заява не відповідає вимогам закону, оскільки відсутні обґрунтування позовних вимог про визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок, не вказано, з яких саме підстав їх слід визнати недійними. Позивач лише у прохальній частині уточненої заяви вказав, що просить визнати недійсними договори оренди, на що суд першої інстанції не звернув належної уваги, допустивши порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є необґрунтованим та не наведено підстав задоволення позовних вимог, не надано оцінки наявним у матеріалах справи доказам, тому оскаржуване рішення суду не може залишатись в силі, підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення згідно заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно даних Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 047689 від 17 березня 2004 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки (паю) площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423 ( а. с. 8).

Згідно даних Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 121909 від 31 серпня 2004 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки (паю) площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області , кадастровий номер :03:000:1421 ( а. с. 9).

У відповідності до договору оренди землі від 01 січня 2015 року орендодавцем ОСОБА_1 було передано в оренду земельну ділянку площею 2,1550 га, кадастровий номер :03:000:1423, орендарю ПАТ «Райз-Максимко» строком на 5 років з орендною платою у грошовій формі в розмірі 4, 5 % ( а. с. 10-12).

Згідно договору оренди землі від 01 січня 2015 року орендодавцем ОСОБА_1 було передано в оренду земельну ділянку площею 2,1550 га, кадастровий номер :03:000:1421 орендарю ПАТ «Райз-Максимко» строком на 5 років з орендною платою у грошовій формі в розмірі 4, 5 % (а. с. 13-15).

Із наявних в матеріалах справи інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 27 вересня 2016 року було зареєстровано договір оренди землі, виданий 02 квітня 2013 року щодо земельної ділянки площею 2,155 га, кадастровий номер :03:000:1421 та договір оренди землі, виданий 01 січня 2015 року щодо земельної ділянки площею 2,155 га, кадастровий номер :03:000:1423 (а.с. 36-37).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Разом з тим, частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору оренди, позивач підставами розірвання договору зазначав те, що умови договору його не задовольняють, оскільки суперечать законодавству, породжують дисбаланс договірних стосунків, є несправедливими та дискримінаційними, та такими, що порушують його права, через те, що дата доручення представника відповідача, від імені якого підписано договір суперечить даті укладення договору, немає відомостей про розмір орендної плати, строк укладення договору оренди мав бути не менше як на 7 років.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що вказані позивачем обставини не є підставою для розірвання договорів оренди, виходячи з наступного.

Згідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 4 статті 373 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до цільового призначення.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 652 ЦК України передбачено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Положеннями статей 30, 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі: закінчення строку, на який його було укладено; договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до змісту статті 32 Закону України «Про оренду землі», яка регулює питання щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши та перевіривши матеріали справи, подані сторонами докази, дійшла висновку що позивачем не наведено доводів і не надано доказів, які б підтверджували неналежне виконання умов договору відповідачем, він також не посилається на неотримання вчасно орендної плати за час дії договору. Крім того, відповідачем ПАТ Райз-Максимко» надано суду відомості про виплату грошових коштів, з яких вбачається здійснення виплати орендної плати позивачу ОСОБА_1 (а. с. 118-121).

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що для розірвання договору оренди , необхідною умовою є систематична несплати орендної плати, а не разова.

Отже, апеляційний суд вважає, що за вказаних підстав, позовні вимоги позивач про розірвання договору оренди не підлягають задоволенню , на що суд першої інстанції не звернув належної уваги, оскільки ухвалив рішення про задоволення позовних вимог про визнання договорів оренди недійсними, прийнявши до уваги уточнені позовні вимоги позивача, які подані з порушенням вимог процесуального закону.

Оскільки договори про оренду землі не підлягають розірванню, відповідно за відповідачем зберігається право користування земельними ділянками, а відтак не підлягає задоволенню вимога про передачу земельної ділянки позивачу та інші вимоги, оскільки вони є похідними від першої вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладені норми права, обставини справи, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог так і в їх заперечення, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено належним чином у відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України неналежне виконання умов договору відповідачем, а отже, відсутні підстави для задоволення заявлених вимог позивачем про розірвання договору оренди.

Крім того, колегія суддів вважає слід відзначити, що посилання позивача ОСОБА_1 на те, що дата доручення представника відповідача, від імені якого підписано договір, суперечить даті укладення договору, що є підставою для розірвання договору, на думку позивача, не знаходить свого підтвердження у відповідності до матеріалів справи, оскільки, представник ОСОБА_3 був наділений повноваженнями на підписання договорів оренди землі з 2012 року по 2017 рік, що підтверджується наданими копіями довіреності від ПАТ «Райз - Максимко» (а.с.122-127).

Колегія суддів вважає, що є необґрунтованими твердження позивача, відносно того, що у договорі оренди земельної ділянки, не має відомостей про розмір орендної плати, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, та суперечать наявним копіям договорів оренди земельної ділянки, які містяться у матеріалах справи, з яких вбачається, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.10, 13).

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем ОСОБА_1 08 червня 2017 року було подану суду заяву про уточнення позовних вимог (а. с. 33).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 02 березня 2017 року звернувся з позовними вимогами про розірвання договорів оренди, а саме позивач просив:

про розірвання договору оренди землі від 01 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» на земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423; зобов`язання ПАТ «Райз-Максимко» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423, в придатному стані для використання за цільовим призначенням; виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право від 27 вересня 2016 року за № 16636454 про реєстрацію договору оренди землі від 01 січня 2015 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Шелудько В.П. Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області; розірвання договору оренди землі від 01 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» на земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1421; зобов`язання ПАТ «Райз-Максимко» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1421, в придатному стані для використання за цільовим призначенням; виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право від 27 вересня 2016 року за № 16636454 про реєстрацію договору оренди землі від 02 квітня 2013 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Шелудько В.П. Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області.

У заяві про уточнення позовних вимог від 08 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що договори оренди землі між ним та орендарем ПрАТ «Райз-Максимко» терміном на 5 років від 01 січня 2015 року, є такими, що були укладені обманним шляхом, не відповідають його волевиявленню, уточнивши позовні вимоги просив суд: визнати недійсним договір оренди землі від 01 січня 2015 року, укладений між ним, ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» на земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423. Зобов`язати ПАТ «Райз-Максимко» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423, в придатному стані для використання за цільовим призначенням. Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право від 27 вересня 2016 року за № 16636454 про реєстрацію договору оренди землі від 01 січня 2015 року, зареєстрований приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П.

Визнати недійсним договір оренди землі від 02 квітня 2013 року, укладений між ним, ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» на земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1421. Зобов`язати ПАТ «Райз-Максимко» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,1550 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1421, в придатному стані для використання за цільовим призначенням. Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право від 27 вересня 2016 року за № 16636454 про реєстрацію договору оренди землі від 02 квітня 2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П.

Як вбачається із змісту поданої уточненої позовної заяви про визнання договорів оренди землі недійсними, що позивач ОСОБА_1 змінив лише прохальну частину позовної заяви, яка відрізняється повністю від раніше заявлених позовних вимог про розірвання договорів оренди земельних ділянок, оскільки змінюється предмет і підстави позовних вимог.

Таким чином, подана уточнена позовна заява не відповідає вимогам закону, подана з порушенням вимог процесуального законодавства, оскільки суд допустив грубе порушення норм процесуального права, прийнявши безпідставно до розгляду уточнену позовну заяву позивача. При цьому, судом зазначено у вступній частині рішення про розгляд справи за позовними вимогами про розірвання договорів оренди, а в резолютивній частині суд визнає недійсними договори оренди земельних ділянок.

Колегія суддів звертає увагу, що як позивачем не вказано, з яких підстав він просить визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, так і судом першої інстанції не обґрунтовано та не вказано підстав, з яких слід дійти висновку про недійсність договорів оренди, та які норми матеріального права підлягають застосуванню, оскільки в рішенні суду першої інстанції взагалі відсутні посилання на норми матеріального права, на підставі яких суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, оскільки судом допущено порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України.

Згідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України (в ред. 2004 року, яка була чинною на момент подання позову та заяви про уточнення позовних вимог) позивач ОСОБА_1 мав право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач пред`явити зустрічний позов.

Проте, як вбачається із наявних матеріалів справи та журналу судового засідання від 12.05. 2017 року (а.с. 28) розгляд справи розпочато судом першої інстанції .

Колегія суддів звертає увагу, що подана позивачем заява про уточнення позовних вимог не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, оскільки зміна предмету та підстав позову не є уточненням чи збільшенням позовних вимог, а подається нова позовна заява відповідно до вимог ст.175 ЦПК України ( на той час відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України в ред. 2004 року ), на що суд першої інстанції не звернув уваги, та безпідставно прийняв до розгляду заяву про уточнення позовних вимог позивачем.

Таким чином, дії суду першої інстанції, якими було прийнято уточнену заяву позивача, є такими, що вчинені з порушенням норм процесуального права.

Однак, суд першої інстанції, порушуючи вимоги чинного законодавства, розглянув вимоги позивача згідно уточненої заяви та задовольнив їх, визнавши недійсним договір оренди землі від 01 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» на земельну ділянку площею 2,1550 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423, зобов`язав ПАТ «Райз-Максимко» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,1550 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер :03:000:1423, в придатному стані для використання за цільовим призначенням. Також аналогічно був визнаний недійсним ще один договір оренди земельної ділянки.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За положеннями частин першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається ізматеріалів справи в них є наявні договір оренди землі від 01 січня 2015 року щодо земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:1421 (а. с. 63-64), договір оренди землі від 01 січня 2015 року щодо земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:1423 (а. с. 67-68), договір оренди землі від 02 квітня 2013 року щодо земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:1421 (а. с. 71-72). Всі вказані договори на останньому аркуші містять підпис орендодавця ОСОБА_1 .

До кожного договору додано акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки).

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що за вказаних обставин, суд першої інстанції в порушення вимог процесуального права ухвалив рішення про задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, тому вимоги апеляційної скарги щодо скасування рішення суду першої інстанції підлягають частковому задоволенню лише в частині щодо скасування рішення суду, оскільки рішення суду не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню з інших підстав, ніж посилається в апеляційній скарзі скаржник. Тому апеляційним судом приймається нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутися в суд з позовом про визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок для захисту своїх прав, оскільки такий позов ним не був заявлений, тому він має право відповідно до вимог закону подати позов, обґрунтувавши свої вимоги належними доказами, вказавши, з яких саме підстав позивач вважає необхідно визнати недійсними договори оренди земельних ділянок.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими лише в частині вимог скаржника, тому підлягають частковому задоволенню колегією суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд дійшов висновку про невідповідність судового рішення дійсним обставинам справи, рішення суду першої інстанції не може вважатись законним та обґрунтованим, і таким, що ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права, оскільки судом допущено порушенням норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, а тому наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з наведених вище підстав.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційним судом скасовано рішення суду першої інстанції повністю, апеляційну скаргу задоволено частково, то перерозподілу підлягають судові витрати, понесені сторонами у справі. Однак, з врахуванням відмови у задоволенні позовних вимог позивача, але часткового задоволення апеляційної скарги відповідача, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення витрат по сплаті судового збору на користь відповідача з позивача, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову з інших підстав, ніж спросив скаржник, тому апеляційна скарга задоволена лише в частині вимог щодо скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,376, 381,382,383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко»задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 процесуального правонаступника ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко», третя особа: ТОВ «Агрокомплекс» про розірвання договорів оренди земельних ділянок скасувати, прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 процесуального правонаступника ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко», третя особа: ТОВ «Агрокомплекс» про розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов визначених цивільно процесуальним законом.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

В.О. Єльцов