Постанова

Іменем України

15 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 158/946/14-ц

провадження № 61-33041св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 березня 2017 року у складі судді Пономарьової О. М. та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., Русинчука М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просив визнати неправомірними його дії щодо невиконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 травня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 21 450, 00 грн на відшкодування майнової шкоди та 1 000, 00 грн на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог скарги зазначав, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 травня 2014 року з ОСОБА_3 на його користь стягнуто грошові кошти на відшкодування майнової та моральної шкоди. Проте, зазначене рішення до цього часу не виконане, хоча ОСОБА_3 має право власності на частину житлового будинку, на яку державним виконавцем не звертається стягнення з метою примусового виконання судового рішення.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що державний виконавець Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Косинська Н. В. в ході примусового виконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 травня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 21 450, 00 грн на відшкодування майнової шкоди та 1 000, 00 грн на відшкодування моральної шкоди діяла відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, не порушуючи права стягувача, відтак скарга ОСОБА_1 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє останнього можливості захистити свої права пред`явивши повторно виконавчий документ до виконання у строки, визначені постановою про його повернення.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року та ухвалити нове про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що відділ державної виконавчої служби безпідставно та незаконно відмовляється здійснювати примусове виконання виконавчого листа про стягнення на його користь грошових коштів на відшкодування майнової та моральної шкоди та неодноразово повертав зазначений виконавчий лист без виконання, що є незаконним та порушує його права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01 червня 2018 року справу № 158/946/14-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 травня 2014 року у справі №1528/946/14-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 21 450, 00 грн на відшкодування майнової шкоди та 1 000, 00 грн на відшкодування моральної шкоди. На виконання вказаного рішення суду стягувачу 17 червня 2014 року видано виконавчий лист.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 липня 2014 року виправлено описку в рішенні Ківерцівського районного суду від 19 травня 2014 року в частині правильного зазначення прізвища, ім`я та по батькові боржника.

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції 23 грудня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1528/946/14-ц.

Суди встановили, що державним виконавцем було вжито передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо своєчасного та повного виконання рішення суду.

Зокрема, державний виконав ець перевіряв наявність коштів та майна боржника, звертався до суду з поданням про примусовий привід боржника, здійснював виїзд по місцю проживання та реєстрації боржника для перевірки її майнового стану.

Згідно з повідомленнями Луцького ВРЕР УДАІ України у Волинській області від 16 лютого 2016 року, 09 квітня 2016 року, 06 грудня 2016 року за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровано.

Відповідно до листа Державної інспекції сільського господарства у Волинській області №01-3/1575 від 13 грудня 2016 рокуза ОСОБА_3 трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні, причіпні та напівпричіпні машини в ДІСГ у Волинській області не зареєстровано.

З листа відділу Держгеокадастру у Ківерцівському районі №7-308-0.3-1759/2-16 від 24листопада 2016 року вбачається, що інформаціяпро реєстрацію права власності на земельні ділянки за ОСОБА_3 на території Ківерцівського районуВолинської області відсутня.

Згідно повідомленьДержавної податкової служби України від 29 грудня 2015року, 29 березня 2016 року, 15 вересня 2016 року, 07 листопада 2016 року відсутні відомості щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) боржником та інформація щодо місця роботи ОСОБА_3 .

Відповідно до відомостей Пенсійного фонду України від 12 січня 2016 року, 28березня 2016 року, 09вересня 2016 року, 03лютого 2017 року, 07лютого 2017 року та 16лютого 2017 року ОСОБА_3 на обліку в органах Пенсійного фонду України, як особа, яка одержує пенсію,не перебуває, інформація про їїостаннє місце роботи відсутня.

Згідно інформаційнихдовідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек №74483636 від 01грудня 2016, №79499741 від 03лютого 2017 року, № 81138147 від 24лютого 2017 року відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 та майно, що перебуває в іпотеці, відсутні.

21лютого 2016 року та 18 травня 2016 року державним виконавцем здійснено виїзд по місцю проживання та реєстрації ОСОБА_3 для перевірки її майнового стану. Перевіркою встановлено, що майно, яке належить на праві власності та підлягає реалізації в рахунок погашення боргу у ОСОБА_3 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не виявлено, про що складено відповідні акти.

Ухвалою Ківерцівського районного суду від 26 листопада 2014 року задоволено подання державного виконавця про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчими документами,без вилучення паспортного документу.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 травня 2014 року державний виконавець відповідно до положень статті 382 КК України, статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» звернувся до Ківерцівського ВП ГУНП України у Волинській області з поданням про притягнення її до кримінальної відповідальності.

З огляду на відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, 06 березня 2017 року державний виконавець Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Косинська Н. В. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України«Про виконавче провадження».

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до частини першої статті 18 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документи до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Встановивши, що державним виконавцем здійснені всі необхідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду, однак ним не виявлено майна боржника, на яке можливо звернути стягнення та усі заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, виходячи з того, що державний виконавець при примусовому виконанні судового рішення діяв в межах своїх повноважень та прийняв постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», суди дійшли обґрунтованих висновків про безпідставність вимог скарги ОСОБА_1 та відмову у її задоволенні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук