Справа № 143/1647/18
15.01.2019 року м. Погребище Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Марченко Л.В.,
з участю секретаря Мельніченко Т.Б.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Погребищенського районного суду справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Погребищенської міської ради Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку,-
26 листопада 2018 року позивачі звернулися до суду з цим позовом, вказуючи, що 22 грудня 2010 року померла їхня мати, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 188954, актовий запис № 135. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалася з житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також присадибної земельної ділянки, цільове призначення якої є для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1066 га.
Житловий будинок належав померлій, ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу будинку, посвідченого Погребищенською державною нотаріальною конторою 22.11.202 за реєстром № 1667, присадибна земельна ділянка на підставі Договору дарування від 04 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 1612.
22 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Погребищенського районного нотаріального округу їм було оформлено право власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди та видані свідоцтва про право на спадщину за законом.
Присадибна земельна ділянка на якій розташований житловий будинок ними не була успадкована в звязку з тим, що на час оформлення права власності на житловий будинок була відсутня технічна документація із землеустрою, а також відсутній кадастровий номер.
За життя їхній матері вказана земельна ділянка була подарована (Договір дарування земельної ділянки від 04 грудня 2003 року).
За життя їхня мати, ОСОБА_4 не виготовила технічну документацію та не провела державної реєстрації свого права власності на зазначену земельну ділянку. В звязку з чим вони не мали можливості успадкувати присадибну земельну ділянку разом із житловим будинком.
Відповідно до п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому оформити право власності на земельну ділянку їхня мати, ОСОБА_4 не має можливості.
Після набуття ними права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, після смерті матері виникла необхідність набути право власності на присадибну земельну ділянку, на якій вони розташовані. Тому змушені звернутися до суду із позовною заявою для визнання за ними права власності на земельну ділянку, оскільки іншого способу захистити свої майнові права немає.
Зазначили в позовній заяві, що їх вимоги до відповідача щодо відшкодування судових витрат ними, заявлятися не будуть.
Позивач, ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, а судові витрати залишити за нею.
Позивачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, проте подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с. 49-50).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте спеціаліст з юридичних питань Погребищенської міської ради Погребищенського району Вінницької області ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 51)
Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дані правовідносини у системному звязку регулюються:
-ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном;
-ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом;
-ст. 392 ЦК України, згідно із якою, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою;
-відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового використання, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Те ж саме передбачено і , згідно якої право на земельну ділянку переходить до набувача житлового будинку, будівлі чи споруди з моменту набуття права на цей будинок, будівлю чи споруду.
Згідно Постанови Верховного суду України від 11 лютого 2015 року у справі №6-2 цс 15, Верховний Суд України дійшов висновку, що норми ст. 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташовано. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від власності на будівлю чи споруду. При цьому, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти.
Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті ОСОБА_4, яка померла 22 грудня 2010 року (а.с. 11), відкрилась спадщина, яка складалася з житлового будинку, господарських будівель і споруд та присадибної земельної ділянки, з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1066 га, які розташовані по вул. Коцюбинського, 90 в м. Погребище Вінницької області(а с. 12-15). Земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі Договору дарування від 04 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 1612 (а.с. 19-20). 22 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Погребищенського районного нотаріального округу позивачам - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було оформлено право власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди та видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 16-17), а присадибна земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок ними не була успадкована в звязку відсутністю технічної документації на земельну ділянку та державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на зазначену земельну ділянку, тому змушені були звернутися до суду із позовною заявою для визнання за ними права власності на земельну ділянку, оскільки іншого способу її оформити немає, то з метою захисту майнових прав позивачів, необхідно визнати за ними право на 1/3 частку земельної ділянки кожному.
Оскільки позивачами не заявляється вимога щодо відшкодування Погребищенською міською радою Вінницької області судових витрат, тому з відповідача судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись ст. 120. 125 ЗК України, ст.ст. 328, 392, 377 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 82, 200, 206, 258-265 ЦПК України суд,-
Позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Погребищенський районний суд.
Головуючий суддя