Справа № 143/1588/18
18.01.2019 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Марченко Л.В.,
з участю секретаря Мельніченко Т.Б.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Погребищенського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -
16 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 23 березня 1992 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ИІ-АМ № 319792, актовий запис № 36. Після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку, який розташований по вул. Чкалова, 165 в м. Погребище Вінницької області яку вона має намір успадкувати, як спадкоємиця за заповітом.
За життя спадкодавець, ОСОБА_2 скористалася правом і залишила на її імя розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту.
З метою реалізації свого законного права на отримання спадщини, вона звернулася до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовив, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа Свідоцтва про право власності). У звязку з зазначеним вона в даний час не може оформити на себе право власності через нотаріальний орган, така можливість оформити свої спадкові права в нотаріальному органі втрачена.
Тому вона змушена звернутися до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого способу оформити спадщину немає.
Позивач, ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх, визнати за нею право власності на житловий будинок, який розташований по вул. Чкалова, 165 в м. Погребище Вінницької області, який за життя належав ОСОБА_2, яка померла 23 березня 1992 року. Судові витрати просила залишити за нею.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте спеціаліст з юридичних питань Погребищенської міської ради Погребищенського району Вінницької області ОСОБА_3 телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. (а.с. 36 )
Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.
У відповідності до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК таЗаконом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що ОСОБА_2, яка померла 23 березня 1992 року, була власником житлового будинку, який розташований по вул. Чкалова, 165 в м. Погребище Вінницької області (а.с. 11, 34), позивач, ОСОБА_1, як єдина спадкоємиця за заповітом (а.с. 12), з метою реалізації свого законного права на отримання свідоцтва про право на спадщину, подала до Погребищенської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна спадкодавцю за життя, а саме житловий будинок не був зареєстрований в КП «Вінницьке обєднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 13), то з метою захисту майнових прав позивача за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок, який розташований по вул. Чкалова, 165 в м. Погребище Вінницької області в порядку спадкування за заповітом.
Оскільки позивачем не заявляється вимога щодо відшкодування Погребищенською міською радою Вінницької області судових витрат, тому з відповідача судовий збір стягненню не підлягає.
На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,10, 12, 76, 82, 258-265, 268 ЦПК України, п. 23 Постановою пленуму Верховного суду України за № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" суд, -
Визнати право власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, позначений літерою «А», загальною площею 35,2 кв. м., житловою площею 17,0 кв. м., який розташований по вул. Чкалова, 165 в м. Погребище Вінницької області, та за життя належав ОСОБА_2, яка померла 23 березня 1992 року.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Погребищенський районний суд.
Суддя