печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Ткаченко Ю.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача захарчук А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про захист прав споживачів. В обгрунтування позову посилається на те що 13.01.2017р. року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було укладено Договір № 06-3KZ/14-301-Z17002 добровільного страхування наземного транспортного засобу, що є предметом

застави - Хонда д.р.н. НОМЕР_1 . 13 лютого 2017 року Позивачем було повідомлено Відповідача про настання події, пошкодження автомобіля «Нонда», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 10 лютого 2017 року та надано заяву про настання події

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №2813 вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 134 740,42 грн., матеріальний збиток з урахуванням фізичного зносу запчастин становить 71518,59 грн. Фактично вартість відновлювального ремонту склала 142525грн. , що підтверджується рахунокм фактурою від 10.07.2017р. Відповідачем було виплачено страхове відшкодування 26.06.2017р. в розмірі 31 854,47 грн. Положення п.п.4.5.1 та 4.9.1 додатку 2 до Договору порушують принцип добросовісності та штучно звужують право позивача на отримання страхового відшкодування в повному обсязі.Тому просить визнати недійсними пункти додатку до Договору від 13.01.2017р. стягнути доплату до страхового відшкодування в розмірі 38 614,17 грн. , суму інфляційного збільшення боргу, 3% річних., судові витрати 1432,80 за проведення авто товарознавчого дослідження , витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000грн. 14.11.2018р. представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути доплату до страхового відшкодування в розмірі 80745,47 грн. , суму інфляційного збільшення боргу 6 217,40 грн., 3% річних20150,71 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача надав відзив на позов, просив відмовити.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 11.06.2018р. відкрито провадження в порядку загального провадження.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Встановлено , що 13.01.2017року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було укладено Договір № № 06-3KZ/14-301-Z17002 добровільного страхування наземного транспортного засобу, що є предметом Застави -автомобіль Хонда д.р.н. НОМЕР_1 .

13 лютого 2017 року Позивачем було повідомлено Відповідача про настання події, що носить ознаки страхового випадку: пошкодження автомобіля «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 10 лютого 2017 року та надано заяву про настання події,

17.02.2017року Відповідачем було оглянуто пошкоджений транспортний засіб та складено відповідний протокол огляду.

Згідно п 4 8 Додатку № 2 до Договору страхування передбачено, що «у разі, якщо розділом 7 Договору передбачено, що визначення розміру збитку проводиться на підставі автотоварознавчого дослідження, документом, на підставі якого здійснюється розрахунок страхового відшкодування є, за рішенням Страховика, акт автотоварознавчого дослідження, проведеного експертом, погодженим зі Страховиком або деталізована калькуляція щодо вартості відновлювального ремонту ТЗ, складена на СТО, що рекомендована Страховиком».

Згідно рахунку ФОП ОСОБА_4 № 356 від 01.03.2017 року, вартість відновлювального ремонту належного Позивачу автомобіля становить 100 927,00 грн.

14.06.2017 року ОСОБА_2 до Відповідача було надано заяву від 08.06.2017 року з реквізитами про перерахування страхового відшкодування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. стаття 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про страхування`страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Відповідно до ст.98 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов"язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, відповідно до п. 13.9 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 06 від 26 вересня 2006 року, встановлено, що «13.9. В договорі страхування може бути передбачено виплату страхового відшкодування з врахуванням або без врахування експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні. Величина експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні може бути встановлена за згодою сторін, в договорі страхування, або визначена відповідно до чинного законодавства України».

З огляду на вищенаведене величина експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні може бути встановлена за згодою сторін, в договорі страхування, а саме, в п. 6 встановлено, що виплата страхового відшкодування проводиться з врахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні. Відповідно ж до п. 4.5.1 Додатку № 2 до Договору встановлено: «у разі, якщо в розділі б цього Договору зазначено, що виплата страхового відшкодування проводиться з врахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні, під час розрахунку розміру страхового відшкодування застосовується розмір зносу, який відповідно до рішення сторін за Договором становитиме (у відсотках від вартості нових складників ТЗ) за кожний повний місяць експлуатації 1,0%, але загалом не більше 70%».

Відповідно до п.4.9.1страхове відшкодування дорівнює 80% від суми, що визначається виходячи з вартості відновлювального ремонту ТЗ, визначеної актом авто товарознавчого дослідження, деталізованої калькуляції рекомендованої СТО, після застосування до неї всіх відрахувань передбачених умовами страхування(франшизи,експлуатаційного зносу деталей тощо)

Вказаний Договір страхування разом з умовами страхування було укладено та підписано як з боку Страхувальника так і з боку Вигодонабувача, про що, свідчать підписи сторін Договору страхування на кожній сторінці вказаного договору.

Окрім того, п. 4.11 Додатку № 2 до Договору страхування передбачено, що «...У разі, якщо страхова сума за Договором становить певну частку від ринкової вартості ТЗ (з урахуванням вартості додаткового обладнання), страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховому випадку збитків, з вирахуванням безумовної франшизи та несплачених Страхувальником сум ...».

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законадавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливост ( ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст.215 ЦК України передбачені підстави, за наявності яких правочин може бути визнаний недійсним, а саме: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, п`ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою (правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 ЦК України.

Виходячи з наведеного, відсутні підстави для визнання недійсними пункти 4.5.1,4.9.1 додатку 2 до Договору , оскільки договір укладений відповідно до норм чинного законодавства, позивач добровільно погодився на його укладення, визначивши умови договору прийнятними для себе.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідачем під час розрахунку страхового відшкодування було взято як підставу для визначення розміру суми страхового відшкодування рахунок ФОП ОСОБА_4 № 356 від 01.03.2017 року до якого було застосовано розмір експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні, встановлений відповідно до рішення сторін за Договором та становить 70%, що цілком погоджується як з умовами Договору страхування так і з правилами добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 06 від 26 вересня 2006 року.

26.06.2017 року, Товариством було складено страховий акт та в той же день сплачено страхове відшкодування у сумі 31854,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням від

26.06.2017 року.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено відповідачем -

Вартість відновлювального ремонту згідно рахунку ФОП ОСОБА_4 № 356 від 01.03.201 7 року - 100 927,00 грн., з яких:

Вартість деталей, що підлягають заміні становить 75 457,00 грн.

Вартість ремонтних робіт та матеріалів - 25470,00 грн.

Страхова сума згідно Договору 370 046,00 грн.

Ринкова вартість автомобіля «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 = 453 460,00 грн (визначена на підставі Бюлетня автотоварознавця № 95).

Пропорція, розрахована на підставі п. 4.11 Додатку № 2 до Договору страхування і становить: 370 046,00 грн. / 453 460,00 грн = 81,6%.

Коефіцієнт фізичного зносу, визначений на підставі п. 4.5.1 Додатку № 2 до Договору становить 70%.

Відповідачем було визначено розмір страхового відшкодування:

(25470,00 грн. + (75 457,00 - 70% знос)) * 0,816 (пропорція) - 7 400,92 грн. (безумовна франшиза) = 31 854 гривень 47 коп.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за Договором № 06-3KZ/14-301-Z17002 від 13.01.2017р. добровільного страхування наземного транспортного засобу, що є предметом застави, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 626, 629,979,990 ЦК України, ст.ст. .ст.12,13,77,79, 81,263,264,27,354, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

дата складання повного тексту рішення 12.11.2019р.

Суддя Остапчук Т.В.