Справа № 2-8292/10
Провадження № 6/522/1362/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

за участі секретаря судового засідання Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі подання Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчик В.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , в якому зазначив, що на виконанні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області знаходиться виконавче провадження ВП № 59555608 з виконання виконавчого листа № 2-8292/10 виданого Малиновським районним судом м. Одеси 03.02.2011 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Кредитінвест» грошової суми у розмірі 761082.90 грн.

Вказане рішення станом на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено. На виклики приватного виконавця боржник не з`являється.

У судове засідання Головний державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчик В.О. не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв.

Суд розглянув подання у відсутність Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О., оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст. 441 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає подання Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О. необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є:

- дія неврегульованих зобов`язань;

- ухилення від виконання зобов`язань, покладених на громадянина судовим рішенням.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Зазначене узгоджується із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5.

Як визначено Судовою практикою щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Верховного Суду України від 01.02.2013 року ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків; на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на виконанні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області знаходиться виконавче провадження ВП № 59555608 з виконання виконавчого листа № 2-8292/10 виданого Малиновським районним судом м. Одеси 03.02.2011 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Кредитінвест» грошової суми у розмірі 761082.90 грн.

КС «Кредитінвест» звернулося до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2-8292/10, який був виданий на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси.

Постановою Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О. від 18.07.2019 року відкрито виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах подання відсутній доказ належного вручення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження у відповідності до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду, виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, згідно відповідей зазначених установ інформація відносно боржника відсутня.

За повідомленням Державної міграційної служби України, ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 27.02.2017 року, НОМЕР_2 від 17.04.2007 року.

Рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення. Враховуючи термін невиконання боржником зобов`язань та законних вимог, виконавець вважає, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст. ст. 3, 10 ЦПК України.

У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Утім визначення поняття «ухилення» Закон України «Про виконавче провадження» прямо не розкриває. Також відсутня практика Конституційного суду України щодо офіційного тлумачення такого поняття, як «ухилення».

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, то на останнього і покладається тягар доказування. До того особа стосовно обмеження права якої винесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним подання є посилання виконавця саме на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу у добровільному порядку (самостійне невиконання боржником зобов`язання протягом строку, вказаного виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження).

Утім, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При цьому під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, суд розуміє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржник, оскільки згадане подання не містить беззаперечних доводів та не підтверджено належними доказами щодо ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 оскільки виконавцем не надано суду доказів підтвердження ухилення боржника від виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 2-13, 89, 223, 247, 259, 260, 354, 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчика В.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали суду виготовлено 04 грудня 2019 року.

Суддя Ю.Б. Свячена