ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 січня 2019 року

м. Харків

справа № 2-6920/11

провадження № 22-ц/818/655/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90,

відповідач - Харківська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_91 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року, ухвалене у складі судді Сиротникова Р.Є., -

у с т а н о в и в :

У листопаді 2011 року позивачі звернулися до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просили визнати за ними право власності на квартири, розташовані в будинку АДРЕСА_3.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що вони є наймачами житлових приміщень колишнього гуртожитку по АДРЕСА_4, яке в процесі приватизації державного підприємства «Південзахіденергобуд» за рішенням Харківського регіонального відділення Фонду державного майна України передано у комунальну власність, а рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 1278 від 19.12.2007 року вищевказаний будинок виключено з числа гуртожитків, присвоєно статус жилого будинку, мешканцям якого дозволено закріпити за собою займану житлову площу та відкрити особові рахунки у встановленому законом порядку.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року позов задоволено. Визнано за позивачами право власності на квартири, зокрема, за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 23,86 кв. м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_91, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_2 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В обґрунтування скарги зазначила, що з 2008 року вона постійно проживає в квартирі АДРЕСА_5, зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2016 року, оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обов'язки, але не було залучено до участі у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що будинок АДРЕСА_6 знаходився на балансі державного підприємства «Трест «Південзахіденергобуд» у якості гуртожитку для забезпечення житлом працівників підприємства.

Рішенням виконкому Харківської міської ради Харківської області № 1278 від 19.12.2007 року вказану будівлю було виключено з числа гуртожитків та надано статус житлового будинку, мешканцям дозволено закріпити за собою займану житлову площу та відкрити особові рахунки у встановленому законом порядку.

Оскільки у встановленому законом порядку будинок не було прийнято до експлуатації і право власності на нього не зареєстровано, що унеможливлює передачу будинку у комунальну власність та подальшу приватизацію займаних квартир їх мешканцями, позивачі просили визнати за ними право власності на житлові приміщення, які вони займають на відповідних правових підставах.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з наявності передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на житлове приміщення, яке вона правомірно займає тривалий час.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_91 проживає в кімнаті АДРЕСА_7 з 01.02.2007 року.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2016 року, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_91 право користування кімнатою НОМЕР_1, житловою площею 16,8 кв.м. у будинку АДРЕСА_8.

Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_91 з 1983 по 1999 роки працювала на різних посадах у державному підприємстві Харківське будівельне управління Трест «Підвензахіденергобуд», на підставі ордеру проживає та зареєстрована в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_9 з 1984 року, з 2007 року займає кімнату НОМЕР_1 у вказаному будинку.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особа, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов'язки учасника справи.

Пунктом 4 частини ст. 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Ухваливши рішення про визнання права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2, суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_91, яка правомірно займає вказане житлове приміщення, але не залучив останню до участі у справі.

Оскільки вказане порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, апеляційна скарга ОСОБА_92 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого ОСОБА_4 позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому його законність та обґрунтованість в апеляційному порядку не переглядалась.

На підставі ст. 141 ЦПК України зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_91 підлягають стягненню понесені останньою судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1057 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_91 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_91 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 1057 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 січня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова