ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/2120/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/55/19

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бобрової І.О., Харечко Л.К.,

за участі секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач: Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,

відповідач: ОСОБА_2,

особи, які подали апеляційну скаргу: Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго», ОСОБА_2,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 вересня 2018 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 25 вересня 2018 року, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 р. ПАТ «Облтеплокомуненерго» пред'явило позов до ОСОБА_2, у якому просило стягти з останнього заборгованість з абонплати за період з 01.10.2010 по 31.08.2013 у загальній сумі 1486 грн 25 коп. Позовні вимоги обґрунтовувалися наступним. Квартира ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії, а вказаний будинок - загальнобудинковим приладом комерційного обліку теплової енергії. Так як переважна кількість квартир у цьому будинку обладнана квартирними засобами обліку теплової енергії, то різниця між показниками витрат теплової енергії на опалення будинку і сумарних її витрат на опалення місць загального користування та квартир згідно з показниками квартирних засобів обліку теплової енергії розподілялася на квартири, у яких відсутні квартирні засоби обліку теплової енергії. Внаслідок цього за період з жовтня 2010 р. по квітень 2012 р. абонентові квартири АДРЕСА_1 вищевказаного будинку, яка не обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії, нараховано абонплату згідно з показаннями загальнобудинкового теплолічильника за спожиття 182,1253 Гкал у загальній сумі 53929 грн 71 коп. Проте рішенням суду, що набрало законної сили, нарахування абонплати у такій сумі абонентові квартири АДРЕСА_1 визнано незаконним, так як абонплата за споживання теплової енергії не повинна перевищувати річної норми її споживання протягом опалювального сезону. У зв'язку з ухваленням цього судового рішення ПАТ «Облтеплокомуненерго» у червні 2013 р. здійснило перерахунок абонплати мешканцям буд. АДРЕСА_1 виходячи з фактично використаної на опалення будинку теплової енергії за період з жовтня 2010 р. по квітень 2012 р., зокрема й ОСОБА_2, внаслідок чого йому донараховано абонплату в сумі 1486 грн 25 коп. 09.10.2013 судом було видано наказ про стягнення цієї заборгованості, який ухвалою суду від 15.11.2013 скасовано на вимогу ОСОБА_2

Справа розглядалася неодноразово.

Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» стягнуто 925 грн 40 коп. заборгованості з абонплати і 243 грн 60 коп. на відшкодування судових витрат. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що ПАТ «Облтеплокомуненерго» в силу п. 2.4 Рекомендацій щодо застосування Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Мінбуду України від 31.10.2006 № 359 та зареєстрованої в Мін'юсті України 27.11.2006 за № 1237/13111, які затверджено наказом Мінжитлокомунгоспу України від 22.02.2008 № 47, ПАТ «Облтеплокомуненерго» обґрунтовано провело перерозподіл фактичних витрат теплової енергії на опалення місць загального користування буд. АДРЕСА_1 абонентам цього будинку за період з 08.10.2010 по 15.04.2012 та нарахувало їм відповідні доплати абонплати; проте при нарахуванні такої доплати ОСОБА_2 ПАТ «Облтеплокомуненерго» не врахувало, що судовими рішеннями не встановлено невірність нарахування абонплати за опалення місць загального користування абонентам квартир АДРЕСА_4 і АДРЕСА_5, у зв'язку з чим ОСОБА_2 має доплатити абонплату у розмірі 925 грн 40 коп., а не у тому, який вимагає позивач.

В апеляційній скарзі ПАТ «Облтеплокомуненерго» просить скасувати вказане рішення в частині відхилення позовних вимог і ухвалити рішення про їх задоволення, зазначаючи, що є помилковим висновок суду про те, що перерозподілу підлягають лише зайво нараховані суми абонплати абонентові по спожиттю послуг у квартирі АДРЕСА_1 та що зайво нараховані суми абонплати абонентам по спожиттю послуг у квартирах АДРЕСА_4 і АДРЕСА_5 такому перерозподілу не підлягають.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду по справі та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Облтеплокомуненерго». Доводи його апеляційної скарги зводяться до такого:

- ПАТ «Облтеплокомуненерго» фактично просить суд не стягти з відповідача донараховану абонплату за опалення місць загального користування, а перерозподілити теплову енергію, витрачену на опалення всього будинку. Але таке не передбачають ні Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, ні Рекомендації щодо застосування цієї Методики, на які ПАТ «Облтеплокомуненерго» посилається у позовній заяві;

- викладений в ухвалі суду касаційної інстанції висновок про необхідність вирішення справи на підставі п. 2.1.3 Методики…, затвердженої наказом Мінбуду України від 31.10.2006 № 359, є передчасним, оскільки у справі встановлено не всі обставини, що мають значення для її вирішення. Так, ПАТ «Облтеплокомуненерго», мотивуючи необхідність застосування при вирішенні справи пунктом 2.3 Рекомендацій…, які затверджено наказом Мінжитлокомунгоспу України від 22.02.2008 № 47, у позовній заяві посилалося на те, що у будинку АДРЕСА_1 лише одна квартира не обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії. У той же час воно подає розрахунки, у яких йдеться про те, що іще 2 квартири у будинку не мають приладів обліку. Абоненти, які не передають показання квартирних засобів обліку теплової енергії, вважаються такими, що не мають цих приладів. Суд не дослідив довідку-розрахунок загальнобудинкового приладу обліку (арк. 76-78 т. 2) і своїм рішенням фактично дозволив перерозподіл спожитої теплової енергії абонентами, які своєчасно не надавали показань засобів обліку теплової енергії у їхніх квартирах. Тобто оплату всієї необлікованої квартирними засобами обліку теплової енергії ПАТ «Облтеплокомуненерго» переклало на абонентів, які мають квартирні засоби її обліку;

- оскільки будинковий прилад обліку теплової енергії фіксує енергію, витрачену на опалення всього будинку, то з наданих ПАТ «Облтеплокомуненерго» актів зняття показань цього приладу неможливо встановити точну кількість теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування;

- пункт 20 Правил надання послуг з централізованого опалення… приписує, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Натомість судом не враховано, що згідно з квитанціями про сплату ОСОБА_2 абонплати за спірний період (яку останнім повністю сплачено), ПАТ «Облтеплокомуненерго» обчислювало її з урахуванням показань будинкового приладу обліку теплової енергії, вважаючи це витратами на опалення місць загального користування, а з розрахунку цієї абонплати, що на арк. 10-11 т. 4, вбачається, що ПАТ «Облтеплокомуненерго», нараховуючи її, вже застосувало положення п. 2.1.4 Методики…, затвердженої наказом Мінбуду України від 31.10.2006 № 359, включивши до її розміру плату за опалення місць загального користування. Доказів того, що нараховану ОСОБА_2 протягом спірного періоду абонплату занижено, суду не надано. Отже твердження ПАТ «Облтеплокомуненерго» про те, що положення вказаного пункту Методики… ним раніше не застосовувалося, не відповідає дійсності. Тож повторне нарахування абонплати хоча й за формулами вказаного пункту, але за інший обсяг Гкал витраченої теплової енергії та у не передбачений Методикою… спосіб, є неправомірним;

- у справі відсутній детальний розрахунок витрат теплової енергії, який повинен виконуватися за правилами п. 2.1.4 Методики…, затвердженої наказом Мінбуду України від 31.10.2006 № 359, або за правилами пп. 2.3, 2.4 Рекомендацій…, які затверджено наказом Мінжитлокомунгоспу України від 22.02.2008 № 47, зокрема втрат у тепломережах будинку з урахуванням загальної опалювальної площі місць загального користування та кожного окремого жилого і нежилого приміщення. Причому ці пункти не містять формул, у яких застосовуються показання будинкового приладу обліку теплової енергії для розрахунку затрат теплової енергії на опалення місць загального користування. Вирішуючи справу, суд, встановивши наявність у будинку будинкового приладу обліку і індивідуальних приладів обліку у частини абонентів, одночасно застосував два різні пункти Методики… і Правил…, які містять різні умови. Таким чином суд створив нову, не передбачену нормативними актами, формулу розподілу теплової енергії;

- суд безпідставно вирішив справу на підставі Рекомендацій щодо застосування Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Мінбуду України від 31.10.2006 № 359 та зареєстрованої в Мін'юсті України 27.11.2006 за № 1237/13111, які затверджено наказом Мінжитлокомунгоспу України від 22.02.2008 № 47, оскільки, на порушення п. 1 Указу Президента України від 03.10.1992 № 493/92, наказ Мінжитлокомунгоспу України від 22.02.2008 № 47 не пройшов державної реєстрації Мін'юстом України;

- судом не враховано, що згідно з п. 23 укладеного сторонами договору точкою розподілу, в якій здійснюється передача послуг централізованого опалення від виконавця споживачеві, є стояки в межах квартири. Оскільки ПАТ «Облтеплокомуненерго» нарахувало ОСОБА_2 спірну абонплату виходячи з того, що передача послуг з централізованого опалення відбувається на межі будинкового приладу обліку, а не в межах квартири, то донарахування вартості втрат теплової енергії на ділянці від теплового вводу у будинок до меж квартири є незаконним, оскільки вони вже є складовою тарифу;

- суд не перевірив законності розміру абонплати, яку вимагає стягти ПАТ «Облтеплокомуненерго» з ОСОБА_2, а саме чи не є вона завищеною, виходячи з того, що згідно з наданими суду розрахунками на опалення 71 м2 місць загального користування витрачено стільки ж Гкал, скільки їх має бути витрачено на опалення квартири, опалювальна площа якої становить 4800 м2;

- суд І інстанції не зважив на те, що ОСОБА_2 документально (технічними умовами, які погоджено ПАТ «Облтеплокомуненерго») підтверджено розрахунок частки теплової енергії його квартири у загальних витратах на опалення місць загального користування та коефіцієнт обліку її втрат, який дорівнює 1,02. Оскільки утрати теплової енергії вже враховано проектом, то їх не може бути нараховано вдруге. Розрахунок згаданого коефіцієнту (арк. 54 т. 1) на опалення місць загального користування значно відрізняється від заявленого ПАТ «Облтеплокомуненерго»;

- судом безпідставно не враховано правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України: від 23.08.2017 у справі № 6-1207цс17, від 13.06.2018 у справі № 750/1337/17, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, копії яких на арк. 166-169 і 218-219 т. 2, і рішення Апеляційного суду м. Києва, копія якого на арк. 67-70 т. 2. Крім того, відповідно до абз. 15 п. 20 укладеного сторонами договору, оплату за опалення місць загального користування ОСОБА_2 має сплачувати лише у разі встановлення у його квартирі автономної системи опалення. Про це йдеться також і у листі ПАТ «Облтеплокомуненерго» № 873 від 28.04.2015 (арк. 115 т. 1), і у преамбулі наказу Мінбуду України від 31.10.2006 № 359, і у п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення у тій їх редакції, що діяла протягом періоду виникнення й тривання спірних правовідносин, і у ст.ст. 16, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До того ж, оплату утрат теплової енергії у внутрішньобудинкових мережах та визначення обсягів споживання теплової енергії на підставі будинкового приладу її обліку чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, протягом часу виникнення й тривання цих відносин не передбачало. Такі новели введено Законом України «Про комерційний облік теплової енергії…»;

- посилання суду І інстанції як на підставу часткового задоволення позову на судове рішення про стягнення на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» абонплати з абонентів кв. АДРЕСА_1 є помилковим, так як це рішення не є підставою для перерозподілу теплової енергії на інших споживачів;

- є помилковим висновок суду і про те, що витратами теплової енергії на опалення місць загального користування є різниця між загальними витратами теплової енергії на опалення будинку і витратами на опалення всіх інших житлових приміщень. Тим більше, що ПАТ «Облтеплокомуненерго» не надано розрахунку втрат теплової енергії, як то передбачено пунктом 2.1.3 Методики… Отже суд мав вирішити справу, використовуючи формули 2.3-2.6 Методики…, що підтверджено також і листами Мінрегіонбуду України від 28.01.2016 АДРЕСА_3/10-131-16 (арк. 95-96 т. 2), від 22.04.2016 АДРЕСА_3/9-1362-16 (арк. 265 т. 3) та від 28.10.2016 АДРЕСА_3/10-1322-16 (арк. 256 т. 3);

- пункт 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, на який послався місцевий суд як на одну з підстав часткового задоволення позову, спірні правовідносини не регулює;

- судом неправильно здійснено розподіл судових витрат.

У судовому засіданні представники ПАТ «Облтеплокомуненерго» апеляційну скаргу цього товариства підтримали, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 просили відхилити, а ОСОБА_2 підтримав свою апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу ПАТ «Облтеплокомуненерго» просив відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Облтеплокомуненерго» підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - задоволенню.

Так, по справі встановлено наступне.

23.01.2006 між ПАТ «Облтеплокомуненерго» та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання, згідно з яким ПАТ «Облтеплокомуненерго» надає ОСОБА_2 послуги з централізованого опалення та водонагрівання у належній останньому квартирі АДРЕСА_3, а ОСОБА_2 зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами щомісяця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до п. 3 договору, квартиру, про яку в ньому йдеться, обладнано індивідуальним приладом обліку Qn-15, заводський № 5216371, який введено в експлуатацію 31.01.2006 і згідно з яким ПАТ «Облтеплокомуненерго» здійснює облік спожитої ОСОБА_2 теплової енергії. Підпункт 15 пункту 20 цього договору приписує, що у разі встановлення в квартирі ОСОБА_2 індивідуальної (автономної) системи опалення він зобов'язаний оплачувати послуги централізованого опалення місць загального користування будинку згідно з методикою, затвердженою відповідно до законодавства (копія вказаного договору у т. І, арк. 113-114).

ОСОБА_2 стверджує, що його квартира не обладнана автономною системою опалення, проти чого не заперечують і представники ПАТ «Облтеплокомуненерго».

Протягом спірного періоду абонентську плату за надані ПАТ «Облтеплокомуненерго» послуги ОСОБА_2 повністю сплачено згідно з квитанціями, які йому надсилалися ПАТ «Облтеплокомуненерго». В цих квитанціях виставлялася абонентська плата не лише за опалення квартири, але й за опалення місць загального користування згідно з показниками будинкового лічильника. Ці обставини підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанцій (т. І на арк. 55 - 69) і поясненнями представників ПАТ «Облтеплокомуненерго».

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.11.2012 у справі № 2506/7751/2012 за позовом ПАТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за теплозабезпечення та гаряче водопостачання стягнуто з останніх солідарно заборгованість в сумі 53569 грн 64 коп., що виникла за період з 01.09.2010 по 16.07.2012. Це рішення змінене рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 18.04.2013, яким встановлено, що нарахування плати за послуги з теплопостачання мешканцям квартири АДРЕСА_1, у якій відсутні індивідуальні прилади обліку, за період з жовтня 2010 р. по квітень 2012 р. було завищеним, у зв'язку з чим визначений судом І інстанції розмір заборгованості зменшено з 53569 грн. 64 коп. до 7275 грн. 87 коп. Це підтверджено копією названого рішення суду апеляційної інстанції (арк.109-110 т. 1).

Згідно з розрахунком спірної заборгованості, який виконано ПАТ «Облтеплокомуненерго», та поясненнями його представників, спірна заборгованість - це недорахована абонентська плата за послуги з опалення місць загального користування за період з жовтня 2010 р. по квітень 2012 р. в межах показників загальнобудинкового лічильника, нарахована мешканцям будинку АДРЕСА_1, на загальну суму 53929 грн 00 коп., в тому числі й абоненту квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 у сумі 1486 грн 25 коп. (арк. 130-143 т. 4). Її нарахування пояснюється тим, що в період з жовтня 2010 р. по квітень 2012 р. із загальних витрат теплової енергії на центральне опалення будинку АДРЕСА_1 вираховувались витрати на опалення місць загального користування і витрати по опаленню квартир з індивідуальними приладами обліку тепла, а решта витрат - на суму 53929 грн 00 коп. була нарахована до оплати лише абонентові квартири АДРЕСА_1, яка не облаштована індивідуальним приладом обліку теплової енергії. Після ухвалення вищевказаного рішення апеляційного суду у червні 2013 р. ПАТ «Облтеплокомуненерго» здійснено перерозподіл мешканцям будинку АДРЕСА_1 фактично використаної теплової енергії за період з жовтня 2010 р. по квітень 2012 р. в межах показників загальнобудинкового лічильника, в тому числі і абонентові квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 на суму 1486 грн 25 коп.

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено постановою Кабміну України від 21.07.2005 № 630 у редакції, що була чинною протягом часу виникнення й тривання спірних правовідносин (тобто до змін, внесених до цього пункту згідно з постановою Кабміну України від 18.08.2017 № 633), обов'язок по оплаті послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку покладався тільки на споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення.

Оскільки квартира АДРЕСА_3 ані на час виникнення спірних правовідносин, ані натепер не обладнана індивідуальною (автономною) системою опалення, то протягом спірного періоду в силу вищевказаних норм права і підпункту 15 п. 20 укладеного сторонами договору про надання послуг ОСОБА_2 не був зобов'язаний оплачувати послуги централізованого опалення місць загального користування будинку. Крім того, ПАТ «Облтеплокомуненерго» у листі ОСОБА_2 № 873-Т від 28.04.2015 теж підтверджує, що оплата послуг з централізованого постачання опалення місць загального користування входить до загального тарифу послуг з централізованого постачання опалення (його копія у т. 1 на арк. 115).

До того ж, абзац 4 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» приписує, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організація має право здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію із споживачами з урахуванням авансового платежу та показань приладів комерційного обліку (вузлів обліку) теплової енергії протягом місяця після закінчення опалюваного періоду. Натомість ПАТ «Облтеплокомуненерго» нарахувало ОСОБА_2 спірну заборгованість через 1 рік і 2 місяці після спливу цього строку.

З викладеного випливає, що оскаржуване рішення ухвалено за неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи, та суперечить нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Тож воно підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ПАТ «Облтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_2 слід стягнути 1240 грн 37 коп. на відшкодування судових витрат: судового збору, сплаченого за звернення до суду з апеляційними і касаційною скаргами (квитанції на арк. 94-95 т. 1, 2, 158 т. 2, 112 т. 4), а також канцелярських і поштових витрат, пов'язаних з розглядом справи (виготовлення копій документів, поштові витрати тощо - чеки та квитанції про їх оплату на арк. 22, 74-75 зворот т. 2, 6 т. 4).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити; рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 вересня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», місцезнаходження: вул. Реміснича, № 55 «б», м. Чернігів, 14000, код у , до ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1, про стягнення заборгованості з абонентської плати відмовити.

Стягти з Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», місцезнаходження: вул. Реміснича, № 55 «б», м. Чернігів, 14000, код у , на користь ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1, 1240 (одну тисячу двісті сорок) грн 37 коп. на відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повну постанову виготовлено 23.01.2019.

Головуючий: Судді: