н/п 2/490/3440/2018 Справа № 490/8640/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого у справі, судді - Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваша С.О.,

за участі представника позивача Глух Т.В. , відповідачів, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зцивільну справу за позовом

Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Адміністраціії Центрального району Миколаївської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 р. орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив відібрати малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у його батьків без позбавлення батьківських прав. Стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку батька та матері, але не менше50% прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку , на корить органу опіки та піклування Миколаївської міської ради.

Позивач вказує на те, що відповідачі є батьками малолітнього ОСОБА_5 , проте не виконують батьківського обов'язку щодо вихованнята розвитку сина, не створюють для нього належні умови для проживання. В травні 2018 року до служби у справах дітей адміністрації Центрального району почали надходити скарги від сусідів про ухиляння ОСОБА_5 від виховання та догляду за сином. При обстеженні умов проживання дитини було встановлено, що помешкання потребує капітального ремонту, засмічене брудом, в кімнатах палять, батьки зловживають алкоголем та збирають у себе осіб сумнівної поведінки.

З 19 червня 2018 року дитина перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах служби у справах дітей адміністрації Центрального району. Незважаючи на неодноразові профілактично-розяснювальні бесіди , батьки за цей час не змінили всого ставлення до виховання дитини , їх поведінка перешкоджає нормальній життєдіяльності та розвитку дитини та створює небезпеку для його життя та здоров'я.

В судовому засіданні представник органу опіки і піклування та Служби у справах дітей підтримала заявлений позов, просила про його задоволення.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, просили не відбирати у них дитину, оскільки вони вже усвідомили свою провину та більш ніколи не допустять недбалого ставлення до умов проживання та розвитку сина. ОСОБА_5 завжди був нагодований, чистий, достатньо вдягнений, вони належним чином зібрали його до школи, контролювали його навчання. Заперечують факт зловживання алкоголем, а всі ті сумнівні компанії додому приводила старша донька відповідачки, яка на теперішній час вже проживає в окремому помешканні. Вони зробили ремонт в будинку, покреїли нову стелю та шпалери, дитина забещзпечена усім необхідним. За той час, що ОСОБА_5 перебував у центрі, вони не пропускали жодного побачення, несли дитині подаруночки та солодощі. Дуже скучили за сином, чекають на його повернення та запевняли суд, що ця ситуація ніколи більш не повториться.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 підтримала заперечення, викладені у відзиві на позов , просила відмовити у позові. Надала підтверджуючі документи, які на її думку свідчать про виправлення поведінки відповідачів та усвідомлення батьківської відповідальності відносно дитини.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З лютого 2017 року ОСОБА_6 перебуває у КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації "Миколаївської обласної ради - за рішенням від 10.02.2017 року виконкому ММР про негайне відібрання у матері.

За результами неодноразових звернень сусідів за адресою, де проживають відповідачі, ОСОБА_5 був поставлений на облік служби у справах дітей Адміністрації Центрального району, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах ( наказ від 19.06.2018 року № 50).

Згідно інформації ЗОШ № 12, мати учня 1-В класу ОСОБА_5, є відповідальною та турботливою матір'ю, приймає активеу участь у навчанні та вихованні сина, цікавиться поведінкою та результатами навчання сина. Хлопець систематично відвідує заняття, забезпечений усім необхідним, мати слідкує за зовнішнім виглядом сина. Дитина поважає матір та допомагає матері.

За місцем проживання відповідачі мають негативні характеристики ДОП Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ст. лейтенанта поліції Гуляєва В.О. .Адміністрація ЗОШ неодноразово зверталася до служби у справах дітей адміністрації Центрального району з заявами щодо порушення питання про притягнення відповідачки до відповідальності за ухиляння від виконання батьківських обов'язків та позбавлення батьківських прав .

Згідно Актів обстеження матеріально-побутових умов проживання родини від 16 липня та 06 вересня 2018 року , двокімнатна частина житлового будинку (відокремлений двір, літня кухня) по АДРЕСА_1 , де проживають відповідачі з сином, перебуває у занедбаному стані , обладанана необхідними меблями, проте стеля обвалена, видно доски, всюди розкидані речі, пусті пляшки, брудно. Для дитини створені незадовільні умови для проживання.

Висновком органу опіки та піклування від 08 жовтня 2018 року підтверджується факт неналежного виконання батиьками своїх обовязків по вихованню та догляду неповнолітнього сина; умови проживання дитини незадовільні та є такими, що загрожують його життю та здоров'ю - вважається за доцільне відбрати дитину без позбавлення відповідачів батьківських прав. Після неодноразової профілактичної роботи із батьками ОСОБА_5 ситуація в сім'ї не змінилася.

Згідно інформації від КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей", ОСОБА_5 перебуває у закладі з 19 жовтня 2018 року по теперішній час. Батьки неповнолітнього ОСОБА_4, та ОСОБА_5 систематично, кожного тиждня приходили відвідати сина, кожного разу приносили хлопцю подарунки, цікавилися його здоров'ям та навчанням. Дитина дуже прив'язана до своїх батьків, любить їх, чекає на зустрічі з ними.

Згідно характеристики з місця роботи ОСОБА_4, яка працює двірником ТОВ "ЖЕК "Забота" - харктеризується позитивно, в роботі акуратна, до відповідальності не притягувалася.

Згідно інформації Миколаївського обласного нароклогічного диспансеру - відповідачі на обліку не перебувають.

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини від 10 січня 2019 року , помешкання житлового будинку по АДРЕСА_1 , де проживають відповідачі з сином, перебуває у відремонтаваному стані, кімнати чисті, прибрані, затишно, вистачає місця для усіх членів родини. Для дитини створені добрі умови для проживання. Надана характеристика від сусідів, які на теперішній час підтверджують належну поведінку відповідачів за місцем проживання.

У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачі з літа 2018 року неналежним чином виконували батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини , оскільки в достатній мірі не піклувалися про умови його проживання, допускали до помешкання, де проживає диина, осіб, що зловживають спиртними напоями.

В даній ситуації суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про відібрання дитини від баткьів охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

А в силу Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Суд, повинен розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України).

Так, відповідачам, як батькам неповнолітньої дитини в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини щодо забезпечення дитині належних та безпечних умов проживання , що є правовою підставою для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав (смт. 170 СК України ).

Так, відповідно до положень ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до п. 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу,мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Поняття "ухилення від виконання батьківських обовязків" - є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов'язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачі дійсно не створювали належні умови для бещпечного проживання житини у житловому прміщенні, проте на час розгляду справи всі ці обставини відповідачами виправлені та усунуті. Інші обставини, які б свідчили про те, що перебування дитини у батькв створює небезпеку для його життя та здоров'я, а також морального виховання- відсутні. Як і не знайшло свого підтвердження факти схильності відповідачів до вживання алкоголю . проте навпаки відповідачами надані докази того, що вони і приймали участі в навчально-виховному процесі свого сина , піклуються про його здоров'я, забезпечують йому належне харчування, одяг, шкільне приладдя, навіть під час перебування дитини у комунальному закладі жодного разу не пропустили побачень з ним і дитина прагне повернення у сім'ю.

Тому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Але реалізація таких обов'язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави.

Суд зауважує, що протягом розгляду справи в суді відповідачі вчинили необхідні дії задля усунення обстаин, які викликали відібрання ждитини , і щиро висловлювали бажання повернути дитину і наміри в подальшому не допускати обставин , які могли б зашкодити дитині.

Також суд враховує, що згідно інформації навчального закладу, де зараз перебуває ОСОБА_5, дитина жодних негативних почуттів до батьків не висловлював, і має бажання повернутися додому .

З огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, суд розуміє, що таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, отже в даній конкретній ситуації судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включає в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)).

Враховуючи пояснення відповідачів, письмові докази, відсутність на час вирішення справи певної небезпеки для здоровя і морального виховання ОСОБА_5 у разі його залишення з батьками , суд вважає за недоцільне відбирати малолітнього ОСОБА_5 від батьків- відповідачів по справі.

В правовідносинах, що склались між сторонами суд вбачає підстави для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов'язків.

Як наслідок відмови у задволенні позовних вимог про відібрання дитини, слід відмовити і у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід віднести на рахунок держави судовий збір.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду виготовлено 17 січня 2019 року.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО