ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/370/19 Справа № 215/2122/18 Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 12 вересня 2018 року, яке ухвалено суддею Науменко Я.О. у м.Кривому Розі та повне судове рішення складено 17 вересня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року представник позивача ОСОБА_3 подав до суду позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок трудового каліцтва.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер чоловік позивача у справі - ОСОБА_4. Довідкою КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації» від 29.06.2011 встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_2 з трудовим каліцтвом внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 29.03.1978 року. Смертю чоловіка позивачу завдано моральну шкоду, оскільки вона втратила близьку людину, з яким прожила у шлюбі 47 років. Смерть чоловіка змусила позивачку змінити свій звичайний уклад життя, адже вона змушена самостійно заробляти собі на життя, облаштовувати свій побут, оскільки пенсія чоловіка та страхове відшкодування були основним джерелом доходу їх сім'ї. Отже, смерть чоловіка вимагає від позивача додаткових зусиль на організацію свого життя, моральну шкоду позивач оцінила у 176200,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок трудового каліцтва,задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок трудового каліцтва 40000 (сорок тисяч) гривень, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність рішення принципам розумності, справедливості, а також принципам єдності сталої судової практики, яка склалася в судах України під час розгляду аналогічних справ, ставить питання про зміну судового рішення в частині збільшення розміру стягнутої моральної шкоди з урахуванням наведених ним принципів.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги представник позивача вказує на те, що суд першої інстанції при визначені розміру моральної шкоди не врахував відсутність вини чоловіка позивача у нещасному випадку, який стався з ним на виробництві, а ні вік позивача, яка після смерті чоловіка залишилася самотньою, а ні погіршення матеріального стану позивача після смерті чоловіка.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3, представник відповідача ПРАТ «ПІНГЗК» Безущенко О.В., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін. Зокрема вказує на те, що суд вірно визначив, що з часу смерті чоловіка позивача пройшло майже 18 років і це досить великий проміжок часу між подією та зверненням позивача за захистом свого права, а отже судом вірно оцінено всі обставини справи та характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках. Вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди відповідає принципам розумності та справедливості, а також принципам єдності сталої судової практики, яка склалася в Україні під час розгляду аналогічних справ.

Представник позивача ОСОБА_3 в своїй заяві від 18.01.2019 просив здійснити апеляційний розгляд без його і позивача участі, підтримав вимоги своєї апеляційної скарги і наполягав на їх задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника відповідача Безущенко О.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, з підстав, викладених у відклику на апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 виданим 15 вересня 1963 року (а.с.7).

Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.3).

Довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, виданою комунальним закладом «Обласний центр медико-соціальної експертизи головного управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації» серії ДНА-03 №000452 від 29.06.2011 року, встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_2 з трудовим каліцтвом внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 29.03.1978 року (а.с.6).

Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку на виробництві форми Н-1 від 30 березня 1978 року за №11/ІV причиною нещасного випадку, під час якого отримав трудове каліцтво чоловік позивача, визнано виконання оперативних переключень з порушенням вимог правил технічної експлуатації та правил технічної безпеки при експлуатації електроустановок споживачів, а також виконання робіт по огляду кабелю без виконання технічних заходів у порушення правил технічної експлуатації та правил технічної безпеки при експлуатації електроустановок споживачів БП-5-3. Вина самого ОСОБА_2 у нещасному випадку, що стався з ним при виконанні трудових обов'язків, не встановлена (а.с.4-5).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги відповідача виходив з того, що між смертю потерпілого ОСОБА_2 та отриманим ним трудовим каліцтвом на виробництві відповідача встановлений причинний зв'язок, що передбачає право членів сім'ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, проте не може повністю погодитись із визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Згідно з нормами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненої каліцтвом, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності каліцтва і причинного зв'язку між смертю і каліцтвом, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв'язку зі смертю чоловіка, спричиненої каліцтвом на виробництві.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_2 позивачці спричинено моральну шкоду, пов'язану із втратою рідного чоловіка, що призвело до душевних страждань і незворотних негативних змін у її особистому житті, адже вона змушена самостійно заробляти собі на життя, облаштовувати свій побут, оскільки пенсія чоловіка та страхове відшкодування були основним джерелом доходу їх сім'ї.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, ураховуючи ступінь вини відповідача, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, незворотність негативних наслідків, спричинених смертю чоловіка позивача, характер немайнових витрат вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 40 000,00 грн. до 80 000,00 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що на підставі положень ст.376 ЦПК України судове рішення необхідно змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивачаз 40 000 грн. до 80 000 грн.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, п.2 ч.1 ст.376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року в частині розміру моральної шкоди змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»на користь ОСОБА_2 з 40 000 (сорока тисяч) грн. до 80 000 (вісімдесяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: