Справа № 450/3112/19 Провадження № 2/450/1576/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"02" грудня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

за участю секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач 13.09.2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.11.2013 року відповідач отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач не виконав, внаслідок чого у нього, станом на 18.08.2019 року, виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 22970,71 грн., яка залишається не сплаченою відповідачем. Тому змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України, так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами, згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 05.11.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5200,00 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 18.08.2019 року становить 22970,71 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 162,27 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 6785,41 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 13353,00 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1100,00, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1070,03 грн.

На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором, позивачем надано Розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 18.08.2019 року, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт.

Відповідно до ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 05.11.2013 року не зазначено щодо розміру нарахування штрафних санкцій, у разі порушення відповідачем зобов`язань .

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також неустойку у вигляді пені, пеню за несвоєчасність сплати боргу і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме зазначені позивачем Витяг з Умов, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів , взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки та штрафів, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з умов та правил надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15).

Отже, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів , надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, так як не містять підписів обох сторін договору.

Саме до такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, який судом, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховано при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин,

Необхідно звернути увагу, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 05.11.2013 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Разом з тим враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення непогашеного тіла кредиту в розмірі 162,27 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 525, 530, 549, 611, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 13, 12, 27, 76, 81,133, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 351-355 ЦПК України , суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, , МФО 305299, рах. № НОМЕР_2 , заборгованість за кредитним договором від 05.11.2013 року у розмірі 162,27 гривень (сто шістдесят дві гривні 27 копійок) .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) сплаченого судового збору

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Дане заочне рішення може бути переглянуте Пустомитівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разi залишення заяви про перегляд заочного рiшення без задоволення, заочне рiшення може бути оскаржене вiдповiдачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

СуддяМ. О. Кіпчарський