Справа № 136/107/19
Провадження № 22-ц/801/2372/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 рокуСправа № 136/107/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Сала Т. Б.

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) АТ КБ «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 06 вересня 2019 року постановлене у складі судді Кривенка Д. Т., в м. Липовець, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення,-

в с т а н о в и в :

16 січня 2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому ставило вимогу стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 жовтня 2007 року у розмірі 116 969 грн 27 коп.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.10.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22, 80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 23 жовтня 2018 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 116 969, 27 грн., з яких: 1 137,60 грн. - заборгованість за кредитом; 111 231,67 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4 600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією з 08.10.2007 по 26.01.2018. Пославшись на викладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану суму заборгованості.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 06 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення мотивовано тим, що суду позивачем не було надано належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитного договору видавалась банківська картка та відкривався картковий рахунок.

З таким рішенням не погодився позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та 16 жовтня 2019 року подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при укладенні кредитного договору сторони погодили усі істотні умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами: у заяві підписаній відповідачем, базова відсоткова ставка за користування кредитом (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році) та становить 1, 9 % в місяць (22, 8 % річних). Вказує, що відповідач прийняла умови договору, оскільки користується кредитними коштами, що підтверджується розрахунком та випискою про рух коштів по картковому рахунку, сплачувала заборгованість за тілом кредиту, по процентах та пені, отже, вважає, що процентна ставка була узгоджена сторонами. Зазначає, що відповідач не заперечувала факт укладення договору та факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що свідчить про її згоду з усіма умовами цього договору.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

08 жовтня 2007 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 , шляхом підписання заяви про відкриття рахунку та надання послуг, укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредитну картку № НОМЕР_1 , валюта: гривня, сума кредитного ліміту: 250,00 гривень, базова процентна ставка: 22, 8 % з розрахунку 360 днів на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (на звороті а. с. 8).

До матеріалів справи банк додав копію Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льготного періоду» та копію Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 9, 11 16), на які посилається як на підставу для нарахування пені та штрафів, зміну процентної ставки.

Відповідно до наданого Банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 станом на 23 жовтня 2018 року становить 116 969, 27 грн., з яких: 1 137, 60 грн. - заборгованість за кредитом; 111 231,67 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4 600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією з 08.10.2007 по 26.01.2018 (а.с. 4-7).

Відповідно до нової редакції статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 22 22а).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів (ст. ст. 76 79 ЦПК України).

Апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про відмову у стягненні фактично отриманих ОСОБА_1 коштів (тіла кредиту/ використаного кредитного ліміту кредитної картки) доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними, з огляду на таке.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів та пояснень позивача, викладених у позовній заяві, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про недоведеність факту отримання відповідачем 2 000 грн. кредитних коштів (використання кредитного ліміту).

Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Проте, ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подала, як і жодних доказів на спростування факту використання нею кредитних коштів.

Не звернув уваги суд першої інстанції і на те, що в заяві про відкриття рахунку міститься номер отриманої ОСОБА_1 картки та її підпис, який підтвердив цю обставину (а.с. 8 на звороті).

Отже, з огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то в суду першої інстанції не було підстав для відмови у стягненні з відповідача суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів (заборгованості по тілу кредиту) у розмірі 1 137, 60 грн.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву, в якій зазначено розмір процентів та міститься застереження про погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

У апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказано, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги той факт, що саме у Заяві, підписаній позичальником, зазначено розмір процентної ставки. Невірно суд не взяв до уваги і Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, зазначивши що вони не підписані позичальником, адже позичальник не заперечила будь-яким чином зміст наданих Банком Умов та Правил.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Тобто при вирішенні спору суд повинен з`ясувати які саме умови включені в заяву позичальника.

Вирішуючи цю справу, суд першої інстанції врахував позицію Великої Палати лише частково: вірно зазначив, що оскільки у Заяві позичальника відсутні умови щодо пені та комісії, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не підписаний позичальником, то відсутні підстави для стягнення пені та комісії в розмірі 4 600 і в цій частині рішення суду є вірним, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Однак, вирішуючи цю справу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в Заяві, написаній позичальником (а.с. 8) зазначено базовий розмір процентної ставки 22, 8 % з розрахунку 360 днів у році. Отже, у суду першої інстанції не було підстав стверджувати, що сторони не погодили розмір процентів за користування кредитом, а відтак не було підстав для відмови у позові в цій частині, тому доводи апеляційної скарги є підставними, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині вирішення питання про стягнення процентів за користування кредитом з постановленням нового.

Статтею 1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

У справі що розглядається, позивач просив стягнути з відповідача 111 231, 67 грн процентів за користування кредитом, нарахованих у відповідності до умов Заяви, написаної позичальником ОСОБА_1 .

Як уже зазначалося вище, Заява позичальника дійсно містить умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, розмір яких становить 22, 8 %.

Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Колегія суддів зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.

Як убачається, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.

Як зазначено в правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Такої ж позиції притримується Верховний Суд: Постанова від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц.

Однак, як вбачається з наданого Банком розрахунку, з 01.01.2013 року Банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки до 30, 00 % річних, з 01.04.2014 року до 34, 80% річних, з 01.04.2015 43, 20 % річних, при цьому матеріали цивільної справи не містять доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому таке збільшення є незаконним.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.12.2012 року (останній день застосування Банком процентної ставки в межах обумовленого у Заяві позичальника розміру) заборгованість за процентами з накопичувальним підсумком становила 22 грн 97 к. Тому з урахуванням наведеного, вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню: з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Банку проценти за користування кредитними коштами в розмірі 22 грн 97 к.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи принцип пропорційності відшкодування понесених судових витрат до суми, яка підлягає до задоволення, апеляційний суд в порядку підп. б п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України наводить розрахунок нового розподілу судових витрат.

Позивач при зверненні до суду сплатив 1 921 грн судового збору за подання позову (а.с.23) та 2 881, 50 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 93), тобто всього поніс судові витрати в розмірі 4 802, 50 грн.

З урахуванням принципу пропорційності, до задоволення підлягає 0, 99 % вимог від заявлених: 1 159, 97 грн (розмір вимог що підлягають до задоволення), х 100 / 116 969, 27 (розмір заявлених вимог) = 0, 99 %. Тому відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 0, 99% понесених ним судових витрат, що становить 47, 55 грн: 4 802, 50 грн (розмір понесених судових витрат) х 0, 99 % = 47, 55 грн.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів) становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 06 вересня 2019 року скасувати та постановити нове.

Позовні вимоги задовольнити частково:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 1 159, 97 (одну тисячу сто п`ятдесят дев`ять) гривень 97 к. заборгованості по кредитному договору № б/н від 08.10.2007 року, а саме: 1 137 (одну тисячу сто тридцять сім) гривень 60 к. заборгованості за тілом кредиту, яка склалася станом на 23.10.2018 року та 22, 97 (двадцять дві) гривні 97 к. заборгованості за процентами, яка склалася станом на 31.12.2012 року.

В задоволенні позову про стягнення відсотків за період 01.01.2013 року по 23.10.2018 року в розмірі 111 208, 07 грн та комісії у розмірі 4 600 грн відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 47 (сорок сім) гривень 55 к. понесених ним судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , рахунок № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуюча підпис Т. ОСОБА_2 . Шемета

Судді: підпис О. Ю. Береговий

підпис Т. Б. Сало

Згідно з оригіналом

головуюча суддя Т. М. Шемета