Справа № 352/1033/17
Провадження № 22-ц/4808/1090/19
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю представника апелянта ОСОБА_3., заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області про розстрочення виконання рішення, постановлену суддею Гургулою В.Б. 05 липня 2019 року,

в с т а н о в и в :

14 червня 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розстрочення виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської від 21.11.2018 року, зміненого постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07.03.2019 р. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що являється суб`єктом підприємницької діяльності, однак наявні в нього доходи від підприємницької діяльності за 2019 рік не є достатніми для сплати всієї суми заборгованості по аліментах, нарахованих судом за весь час перебування справи на судовому розгляді (тобто за період з 20.06.2017 року по 30.05.2019 року в сумі 70 000 грн), оскільки такі доходи забезпечують можливість здійснити лише щомісячну виплату аліментів в присудженій судом сумі по 3000 грн. Погашення всієї суми присуджених судом аліментів, що на час відкриття виконавчого провадження по виконанню вказаного рішення суду склала 70 000 грн, не вбачається можливим. Крім того, накладені на нього санкції за непогашення вказаної суми у вигляді заборони керування транспортними засобами блокує здійснення ним підприємницької діяльності. Просив розстрочити виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської від 21.11.2018 року, змінене постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07.03.2019 р. по справі № 352/1033/17 на один рік, рівними частинами (а.с.1-3, том. 2).

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2019 року заяву задоволено. Розстрочено ОСОБА_1 виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2018 року, зміненого постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 березня 2019 р. по цивільній справі № 352/1033/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в частині заборгованості за аліментами, що виникла станом на 01.07.2019 в розмірі 48 449,70 грн рівними частинами, терміном на один рік з щомісячним платежем заборгованості по 4037,47 грн з часу набрання ухвалою законної сили (а.с.22-25, том.2).

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що обставини, на які посилається заявник, а саме те, що чистий дохід за 1 квартал є достатнім для виконання в повному обсязі рішення суду, такого характеру не носять у розумінні ст.435 ЦПК України і не можуть бути підставами для розстрочення виконання рішення суду. Складне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин, тому матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, та не є обставиною, що утруднює його виконання.

Керуючись виключно даними декларації, поданої заявником, суд не встановив факту наявності чи відсутності інших доходів заявника чи за інші періоди, як і не з`ясував наявність у заявника іншого рухомого чи нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення на виконання рішення суду. Так, суд не взяв до уваги, що сам же заявник у скарзі на дії державного виконавця повідомив, надавши копії техпаспортів, що у його власності знаходяться декілька транспортних засобів. Звернення стягнення на таке рухоме майно дало б можливість виконати рішення суду про стягнення аліментів за попередні періоди або суттєво зменшити заборгованість. Ці обставини свідчать про те, що наявних доходів мало б вистачити боржнику для сплати чергових місячних платежів по аліментах.

Висновок суду про те, що рішення суду про стягнення аліментів буде і в подальшому виконуватись шляхом утримань з доходу боржника, що необхідно теж врахувати при вирішенні питання про розстрочення, не ґрунтується на жодних нормах матеріального та процесуального права та жодним чином не враховує інтересів стягувача, а розстрочення рішення суду про стягнення аліментів навпаки порушує її права і ускладнює можливість продовження навчання сина.

Просив ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду відмовити (а.с.36-37, том.2).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Вислухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_3. , заявника ОСОБА_1 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн щомісячно до припинення ним навчання, але не пізніше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 20 червня 2017 року. У решті позову на суму 5342,43 грн відмовлено. Стягнуто з відповідача судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 704 грн. 80 коп (а.с.175-179, том.1).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 березня 2019 року рішення Тисменицького районного суду від 21 листопада 2018 року в частині визначення суми аліментів змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп щомісячно до припинення ним навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи з 20 червня 2017 року. У решті позову на суму 7842,43 грн судом відмовлено (а.с.225-229, том.1).

17 квітня 2019 року на виконання вищевказаного судового рішення судом видано виконавчий лист № 352/1033/17.

Постановою старшого державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Фрич Л.М. від 11.05.2019 року ВП 59084080 відкрито виконавче провадження по примусове виконання рішення суду.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби, загальна сума заборгованості станом на 01.07.2019 року становить 48 449,70 грн (а.с.16, том.2).

Встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, депутатом Чукалівської сільської ради, присяжним Тисменицького районного суду. Володіє на праві власності вантажним автомобілем MERCEDES-BENZ 1117, 1985 року випуску, вантажним автомобілем MERCEDES-BENZ 609 D, 1994 року випуску, причіпом-платформою-Е TRAILOR 1020-A17, 1999 року випуску. В 2016 році його дохід від зайняття підприємницькою діяльністю склав 201252 грн., дохід від відчуження нерухомого майна - 62443 грн., розмір грошового активу - 20000 доларів США, в 2017 році дохід від зайняття підприємницькою діяльністю склав 272760 грн., що підтверджується копіями щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік та за 2017 рік (а.с. 63-68, 111-116, том.1).

Згідно декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за І квартал 2019 року, поданою ОСОБА_1 до фіскальної служби 17.04.2019 року, чистий дохід суб`єкта підприємницької діяльності за І квартал 2019 року становить 18 881 грн (а.с.4-5, том.2).

Задовольняючи заяву, суд, встановивши, що ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності, платником єдиного податку третьої групи, наявний дохід від підприємницької діяльності не є достатніми для виконання в повному обсязі рішення суду про стягнення загальної суми аліментів, що нараховані за весь час вирішення судової справи в суді (за період з 20.06.2017 року по 30.05.2019 року в сумі 70 000 грн), враховувавши, що рішення суду про стягнення аліментів буде і в подальшому виконуватись шляхом утримань з доходу боржника, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, розстрочивши ОСОБА_1 виконання рішення Тисменицького районного суду від 21.11.2018 року, зміненого постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07.03.2019 р., в частині заборгованості за аліментами, що виникла станом на 01.07.2019 р. в розмірі 48 449,70 грн рівними частинами, на один рік з щомісячним платежем заборгованості по 4037,47 грн з часу набрання ухвалою законної сили.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частин 1-5 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Аналогічне положення міститься у Законі України «Про виконавче провадження» (стаття 33), відповідно до якого, у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Перелік обставин, що утруднює виконання судового рішення, наведений у цій статті, не є вичерпним, тому суд у кожному конкретному випадку повинен визначити, чи є обставини, на які посилається боржник, такими.

Відповідно до положень ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо пов`язані з життям людини, оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що до заяви про розстрочення виконання рішення суду, заявником не було надано достатніх доказів щодо наявності підстав, визначених ст.435 ЦПК України.

ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не врахував, що у боржника наявне майно, за рахунок якого може бути виконане рішення суду.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, а також виняткових випадків, обставин особливого характеру для надання розстрочення виконання рішення суду, суд не повно з`ясувавши обставини справи, дійшов до помилкового висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Крім того, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2018 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2019 року - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Тисменицького районного суду від 21 листопада 2018 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2019 року.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський