КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року

справа 369/9098/16ц

провадження № 22-ц/824/10414/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Щербенко А.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Лісниківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області

третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: міськрайонне управління Держгеокадастру в Києво-Святошингському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року постановленого під головуванням судді Ковальчук Л.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Міськрайонне управління Держгеокадастру в Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Міськрайонне управління Держгеокадастру в Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки відмовлено .

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та постановити нове про задоволення позову. Судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивачем надано достатньо доказів для встановлення факту накладення меж земельних ділянок позивача та відповідача одна на одну, а саме: технічна документація, відмова держреєстратора про внесення відомостей до реєстру у зв`язку із накладенням земельних ділянок одна на одну. Проте судом не надано належної оцінки поданим доказам. Вказує, що відповідно до документації, ділянки позивача та відповідача межують із ідентичними земельними ділянками з відповідних сторін, координати кутових точок спірних земельних ділянок є або повністю ідентичними або ж відрізняються неістотно. Судом не взято до уваги висновок Держгеокадастру, яким констатовано факт збігу спірних земельних ділянок.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що у позивача відсутні необхідні документи, позивачем належним чином не доведено що її право порушено, що спірні земельні ділянки знаходяться за тими же координатами, тому у позові має бути відмовлено. Рішення Державного кадастрового реєстратора, яким було відмовлено позивачу у внесенні відомостей, також не свідчить про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

В судовому засідання представник Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області апеляційну скаргу визнав обґрунтованою та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1520 га в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №009854, виданим Лісниківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 27.07.2003 року, зареєстрованим у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 27 липня 2003 року за № 878.

Право власності позивачки виникло на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.04.2003 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріально контори Коцюрбою Г.Г., реєстровий номер 3-1127.

Згідно зазначеного договору земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-КВ №054154, виданого виконкомом Лісниківської сільської ради 05.04.1999 року на підставі рішення виконкому Лісниківської сільської ради від 23.12.1996 року за №48/51. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №403.

Таким чином, земельна ділянка позивача площею 0,1520 га була сформована станом на 05.04.1999 року, однак кадастровий номер на той час земельній ділянці не присвоювався. Як вбачається з вказаного державного акту, в ньому встановлено зовнішні межі земельної ділянки згідно з планом.

15.04.2016 року позивач подала до управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (реєстраційний номер ЗВ-016 від 15.04.2016 року).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про державний земельний кадастр» внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Як вбачається з матеріалів справи, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж належної позивачці земельної ділянки в натурі (на місцевості) була виготовлена в 2016 році землевпорядною організацією ТОВ «Земельне агентство України».

Однак, 15.04.2016 року державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі прийнято рішення №РВ-016 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що в межах земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати, знаходиться частина іншої земельної ділянки з кадастровим номером 1:01:001:5073, площа якої співпадає із земельною ділянкою позивачки на 99,9731%.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем порушення її права оспорюваним рішенням та договором купівлі-продажу. Сам факт, що у подальшому, при виготовленні технічної документації, з метою присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, було виявлено накладення земельної ділянки позивача на раніше вже зареєстровану за відповідачем земельну ділянку, не є підставою для скасування законного по суті рішення відносно відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом рішенням XXI позачергової сесії сільської ради VI скликання Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 152/4 від 18.12.2012 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 » надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,2200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в адміністративних межах Ліниківської сільської ради Києво-Святошинського району.

Згідно з Висновком Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 6616 від 29.12.2012 року «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд» відділ містобудування і архітектури Києво-Святощинської районної державної адміністрації погоджує проект землеустрою та вважає за можливе відвести у власність земельні ділянки гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Відповідно до Довідки Відділу держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської обл. про склад угідь земельної ділянки за формою 6-зем земельна ділянка площею 0,2000 га, яка відводиться у власність гр. ОСОБА_3 обліковується землями запасу.

Згідно висновку відділу держземагенства у Києво-Святошинському районі Кивської області №2425-03 від 31.05.2013 року обмежень на використання земельної ділянки площею 0,2000 га, яка відводиться у власність ОСОБА_3 , не встановлено.

Згідно висновку Відділу держземагенства у Києво-Святошинському району Київської області № 2424-03 від 31.05.2013 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної діялнки площею 0,2000 га, яка відводиться у власність гр. ОСОБА_3 орган державної влади вважав за можливе відведення земельної ділянки у власність останнього.

Рішенням XXV сесії Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області VI скликання від 05.06.2013 року за №183/3 затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,2000 га, розташованої в АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:001:5073.

На підставі проекту землеустрою та рішення XXV сесії Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області VIскликання від 05.06.2013 року за №183/3 ОСОБА_3 оформлено право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:001:5073 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (індексний номер 5080155), виданим реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 19.06.2013 року.

Таким чином ОСОБА_3 є законним власником вказаної земельнох ділянки, крім того, під час затвердження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної ділянки у власність ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до чинного законодавства було розроблено необхідну технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Звертаючись до суду із позовом позивач вказувала, що її право на належну їй на праві приватної власності земельну ділянку порушено діями відповідачів у зв`язку з тим, що внаслідок неправомірних дій та незаконного рішення Лісниківської сільської ради виникло перетинання належної їй земельної ділянки, яка вже була сформована станом на 05.04.1999 року, із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 , у якого право власності виникло 19.06.2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з цим, за змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу

Згідно з ч.1 ст.103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності необхідності спеціальних знань для судом оцінюється критично.

Рішення Державного кадастрового реєстратора № РВ-016, яким було відмовлено Позивачу у внесенні відомостей щодо земельної ділянки та в якому вказувалося про накладення земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на яке посилається Позивач у позові, не дає можливості суду визначити у яких саме розмірах відбувається накладення, а тому для встановлення таких обставин необхідні спецальні знання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.12.2017 року призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: Чи існує накладення меж земельної ділянки, вказаної в Державному акті на право приватної власності на землю серії Р2 № 09854, виданого Лісниківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 27 липня 2003 року, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , на межі земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:5073, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , відповідно до Договору купівлі-продажу від 29 липня 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до письмової заяви вх.№ 13835 від 23.04.2018 року, сторона позивача повідомила суд, що документація, яку просить надати судовии експерт КНДІСЕ у рамках проведення відповідної земельно-технічної експертизи по справі, у них відсутня, і просили експертну установу проводити експертизу на підставі наявним матеріалівсправи. (а.с. 121 т. 2)

Експертною установою Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на адресу суду направлено повідомлення від 03.08.2018 року №2485/18-41 про неможливість надання висновку судової земельно-технічної експертизи, яка була призначена на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2017 року, у зв`язку з ненаданням сторонами документіву визначений строк.

Клопотань про проведення повторної судової експертизи в суді першої інстанції не заявлялось.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів в підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 та доводів, в межах розгляду справи надано не було.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.33 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе про порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такого порушення.

Таким чином, враховуючи що ОСОБА_7 володіє на законних підставах земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:5073, площею 0,2000 га, розташованої в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.06.2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та те, що Позивач належним чином не доведено що її право було порушено, що земельна ділянка, на яку було оформлено Державний акт на право приватної власності Серії Р2 № 009854, виданого Лісниківською сільською радою від 27.07.2003 року, знаходиться за тим же координатами, що і земельна ділянка шо належить ОСОБА_2 ..

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні .

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 06 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді