КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 755/6490/19
Головуючий у першій інстанції - Яровенко Н.О.
Номер провадження № 22-ц/824/9462/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану представником Біллерис Юрієм Олексійовичем, на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на дії приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. та просив визнати неправомірними дії приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. в частині передачі арештованого майна нежитлової будівлі, пансіонат «Кротенківський» на електронні торги системи ДП «СЕТАМ», зобов`язати приватного виконавця зняти заявку з реалізації лоту №342034 в системі електронних торгів ДП «СЕТАМ» .

Заявник, подаючи скаргу на дії приватного виконавця просив суд в порядку забезпечення позову зупинити реалізацію лоту №342034 опублікованого 05 квітня 2019 року та переданого ДП «СЕТАМ» приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л., а саме: предмет іпотеки, пансіонат «Кротенківський», загальною площею 3 544,3кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення скарги по суті та прийняття остаточного рішення.

Скаржник ОСОБА_2 зазначав, що приватний виконавець не мав права передавати нерухоме майно на електронні торги до системи ДП «СЕТАМ», не пересвідчившись, що сторони виконавчого провадження ознайомились зі звітом про незалежну оцінку майна від 20 березня 2019 року, а так як ознайомлення зі звітом боржником було здійснено 09 квітня 2019 року, а майно було виставлено на торги 05 квітня 2019 року, дані дії приватного виконавця вважає неправомірними та такими, що суперечать Закону України «Про виконавче провадження», а тому просив зупинити реалізацію лоту №342034 опублікованого 05 квітня 2019 року та переданого ДП «СЕТАМ» приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л., адже у разі не зупинення реалізації майна, це може призвести до втрати такого майна власником, його продажу за заниженою ціною, збитками для боржника та порушенням виконавчого процесу, а у разі вирішення судом рішення на користь скаржника, рішення не можна буде виконати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року задоволено клопотання заявника ОСОБА_2 про забезпечення позову та зупинено реалізацію лоту №342034 опублікованого 05 квітня 2019 року та переданого ДП «СЕТАМ» приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л., а саме: предмет іпотеки, пансіонат «Кротенківський» загальною площею 3 544,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник стягувача по вказаному виконавчому провадженню АТ «Укрсоцбанк» - Біллерис Ю.О. подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову (скарги) не взято до уваги пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2016 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», яким роз`яснено, що є недопустимим забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Апелянт зазначає, про наявність у виконавчому провадженні №57219665 ухвали Октябрського районного суду Полтавської області по справі №545/2901/18, якою задоволено заяву приватного виконавця та звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а саме на пансіонат «Кротенківський» за адресою: Полтавська обл .. , Полтавський р-н , АДРЕСА_1 , будинок , що набрала законної сили 25 січня 2019 року та яку відповідно не взято судом першої інстанції до уваги при вирішенні питання про забезпечення позову. В апеляційній скарзі представник АТ «Укрсоцбанк» - Біллерис Ю.О. просив ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року про забезпечення позову скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, пояснення представника АТ «Укрсоцбанк», та представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Згідно частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є стороною (стягувачем) у виконавчому провадженні, яке знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., в межах якого приватним виконавцем вживаються заходи щодо звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2 , а тому він має право на апеляційне оскарження зазначеної ухвали суду першої інстанції.

Постановляючи 25 квітня 2019 року ухвалу про задоволення викладеного в тексті скарги на дії приватного виконавця клопотання ОСОБА_2 про зупинення реалізації арештованого майна в межах виконавчих проваджень, які знаходяться на виконанні приватного виконавця Скрипника В.Л., суд першої інстанції посилався на положення ч.2 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" і виходив з того, що зупинення судом реалізації арештованого майна на час розгляду справи матиме своїм наслідком ефективну реалізацію боржником права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів.

Колегія суддів не піддає сумніву ту обставину, що такий спосіб дійсно ефективно захищає інтереси боржника, однак з ухвалою від 25 квітня 2019 року про зупинення реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_2 в межах вирішення питання про розгляд скарги ОСОБА_2 на дії приватного виконавця погодитися не може і вважає, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення клопотання ОСОБА_2

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови та порядок примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути у десятиденний строк скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця (ст.447-451 ЦПК України).

Питання забезпечення позову врегульовані ст.ст.149-150 ЦПК України, які містять положення щодо підстав, способів і порядку вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Водночас, ні Глава VІІ ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень", ні інші положення ЦПК України не містять правової норми, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст.149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного чи приватного виконавця шляхом зупинення реалізації описаного та арештованого майна.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного чи приватного виконавця у порядку ст.ст.447, 450, 451 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити "забезпечення скарги" шляхом зупинення реалізації майна, адже за приписами ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Аналогічні роз`яснення містить п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії, або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", згідно якого при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Отже, у суду першої інстанції не було повноважень задовольняти клопотання боржника ОСОБА_2 і зупиняти реалізацію належного йому майна, а саме предмет іпотеки: пансіонат «Кротенківський» загальною площею 3 544,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до розгляду скарги по суті, а вживши таких заходів, суд першої інстанції порушив як норми процесуального закону, так і норми Закону України "Про виконавче провадження".

Такі висновки відповідають правовій позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 жовтня 2018 року у справі № 766/10773/18-ц, де залишаючи без змін постанову апеляційного суду, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення скарги, суд вказав, що у ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому ст.ст.149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна, а тому суд не наділений такими повноваженнями, а вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Касаційного цивільного суду від 12 листопада 2018 року у справі № 161/10648/18.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково забезпечив скаргу шляхом зупинення реалізації арештованого майна.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасування, у зв`язку із порушенням норм процесуального права.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст.141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану представником ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року в частині задоволення клопотання про зупинення реалізації арештованого майна скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення реалізації арештованого майна в межах виконавчого провадження № 57219665 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» судовий збір за апеляційний перегляд ухвали суду у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повний текст постанови виготовлено 28 серпня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц. Кашперська

В.О.Фінагеєв