Справа № 710/1473/18
Провадження № 2/710/61/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2019 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання - Цяпкало Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Свій позов позивач мотивує тим, що він є власником садиби з надвірними спорудами в АДРЕСА_1). В 2010 році він надав житло для проживання невістці ОСОБА_2 та її доньці ОСОБА_3, які були зареєстровані для постійного проживання за вказаною адресою. В жовтні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишили місце свого проживання та стали проживати в іншому місці. Спільного господарства з відповідачами позивач не веде. За період з жовтня 2017 року по даний час відповідачі жодного разу не з'явилися в місці своєї реєстрації, постійно виїжджають на заробітки , в тому числі і за кордон, проживають в різних людей, наймаючи житло. Всі обов'язки по утриманню будинку, веденню господарства, лежать тільки на позивачеві. Вимоги позивача про реєстрацію за фактичним місцем проживання відповідачі ігнорують, тому він звернувся до суду для захисту свого права.

У судове засідання позивач не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про перенесення розгляду справи не надавала, причини неявки до суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, доказів про те, що вона належним чином повідомлена про місце і час судового засідання по справі, немає.

Ухвалою суду Шполянського районного суду Черкаської області від 16.11.2018 позовну заяву було залишено без руху та зобов'язано позивача сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн. та надати суду квитанцію, що це підтверджує, а також правильно зазначити прізвище відповідача. Позивач усунув недоліки у визначений термін і ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 29.11.2018 було відкрито провадження по справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 27.12.2018 було закрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного.

У суді встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 24.04.1991, укладеним між ОСОБА_4, що діяв від імені управління колгоспу імені Леніна та ОСОБА_1, посвідченим секретарем Сигнаївської сільської Ради народних депутатів Шполянського району Черкаської області Мельником В.К., реєстровий номер 32 (а.с. 4), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.05.2014 (а.с. 5), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6-7), довідкою сільського голови Сигнаївської сільської ради Шполянського району Черкаської області від 09.10.2018 (а.с. 8).

Згідно з підтвердженням депутата Сигнаївської сільської ради Шполянського району Черкаської області, округ №13 ОСОБА_7 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зареєстровані в будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 не проживають в ньому з жовтня 2017 року. Місце знаходження даних осіб невідоме (а.с. 11), вказана вказана інформація підтверджується і поясненнями свідків ОСОБА_8, мешканця АДРЕСА_1 (а.с. 9) та ОСОБА_9, мешканця АДРЕСА_2 (а.с 10), а також довідкою, виданою виконкомом Сигнаївської сільської ради від 04.10.2018 (а.с. 12).

Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7 цього ж Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача, однак позивач вказує, що ОСОБА_2 є невісткою позивача (вказаний факт в матеріалах справи не підтверджується ніякими доказами), а ОСОБА_3 донькою ОСОБА_2 Водночас, як на підставу позову позивач посилається на ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім'ї, визначеними у ньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

В свої позовній заяві позивач вказує, що не веде з відповідачами спільного господарства.

За таких обставин, відповідачі вважаються такими, що не підпадають під категорії осіб, зазначених в ст.2,3 СК України, а відтак ст. 405 ЦК України в даному випадку не підлягає застосуванню.

В розумінні житлового права виходячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сім'ї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім'ї позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідачі дійсно відсутні у спірному приміщені понад шість місяців; відповідачами не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачами будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було.

Відповідачі не проживають у спірному житловому будинку з 2017 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР втратили право на користування цим житлом.

Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов до відповідачів, який належить до задоволення.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувались.

Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає.

Позивач просить залишити судові витрати на його рахунку.

На підставі ст.ст. 41, 45 Конституції України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 64, 71, 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану АДРЕСА_1, жительку АДРЕСА_3, інші дані про особу суду невідомі, такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровану АДРЕСА_1, жительку АДРЕСА_3, інші дані про особу суду невідомі, такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Шполянського

районного суду Н.П. Побережна