05.12.2019 227/2918/19
УХВАЛА
05 грудня 2019 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі
Головуючого судді Левченка А.М.,
секретаря судового засідання Черкасової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новодонецької селищної ради про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради Бражнікова Д.О.,
ВСТАНОВИВ
У липні 2019 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Новодонецької селищної ради про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради Бражнікова Д.О., в якому позивач просив суд:
- стягнути з Новодонецької селищної ради за рахунок місцевого бюджету цієї ради на користь ОСОБА_1 1 000 000 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради Бражнікова Д.О.
- стугнути з Новодонецької селищної ради за рахунок місцевого бюджету цієї ради на користь ОСОБА_1 реальні матеріальні збитки у виді вимушених витрат на придбання проїзних квитків для приїзду до суду та назад в продовж всього періоду судових тяжб по справі.
Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.10.2019 року цивільний позов ОСОБА_1 до Новодонецької селищної ради про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради Бражнікова Д.О. задоволено частково.

Стягнуто з Новодонецької селищної ради за рахунок місцевого бюджету цієї ради на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради Бражнікова Д.О.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В листопаді 2019 року до суду через канцелярію суду надійшла апеляційна скарга Новодонецької селищної ради на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.10.2019 року, яка була направлена до Донецького апеляційного суду разом з матеріалами цивільної справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29.11.2019 рок повернуто до Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу №227/2918/19 за позовом ОСОБА_1 до Новодонецької селищної ради про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради Бражнікова Д.О. для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у місячний строк з дня отримання справи.

Підставою для повернення судом апеляційної інстанції цивільної справи до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення стало не вирішення судом першої інстанції при ухваленні судового рішення питання про судові витрати.

1. Судові витрати у виді судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Суд вважає можливим вирішити питання про судові витрати без виклику сторін.

Вирішуючи питання про судові витрати суд у цій справі виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України Про судовий збір.

Так, відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 цього закону судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Отже, виходячи із предмету позовної заяви, в якій позивач просить суд стягнути з органу місцевого самоврядування моральну шкоду, заподіяну особі незаконними діями посадової особи органу місцевого самоврядування, судовий збір у такій справі не справляється в силу закону.

2. Судові витрати у виді компенсації за відрив від звичайних занять.

Відповідно до ч. 2 ст. 138 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що розмір судових витрат за відрив від звичайних занять, будуть визначені позивачем за формулою 25.13 грн., за кожну годину відриву від звичайних занять впродовж всього розгляду цивільної справи.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 138 ЦПК).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних справ, а саме: за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам у зв`язку з явкою до суду - обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Обґрунтовуючи у своєму позові наявність підстав для компенсації за відрив від звичайних занять, ОСОБА_1 вказав лише, що їх розмір буде ним визначений з формулою 25,13 грн. за кожну годину відриву. Але позивач не надав розрахунок та не повідомив суду фактичні години відриву від звичайних занять. Отже, підстави для присудження компенсації за відрив від звичайних занять при ухваленні судового рішення були відсутні, оскільки недоведені.

Разом із тим, у своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що розрахунок компенсації за відрив від звичайних занять буде наданий ним окремо.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Проте, позивачем до закінчення судових дебатів у справі та протягом п`яти днів після ухвалення рішення не було подано до суду відповідних доказів (фактичні години відриву від звичайних занять), а тому заява ОСОБА_1 (яка зроблена ним у тексті позовної заяви) про компенсацію за відрив від звичайних занять підлягає залишенню без розгляду.

3. Судові витрати, пов`язані з переїздом.

Позивачем ОСОБА_1 у прохальній частині позовної заяви також заявлено вимогу про стягнення з Новодонецької селищної ради на його користь витрат на придбання проїзних квитків для приїзду до суду та назад в продовж всього періоду судових тяжб по справі.

Згідно ч. 1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Відповдіно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких належать витрати, пов`язані з явкою до суду), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем до закінчення судових дебатів у справі не було подано до суду докзів понесення ним витрат, що пов`язані з явкою до суду, а так само і не було зроблено відповідної заяви про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

За таких обставин викладена у прохальній частині позовної заяви вимога позивача про стягнення з Новодонецької селищної ради на його користь витрат на придбання проїзних квитків для приїзду до суду та назад в продовж всього періоду судових тяжб по справі не підлягає задоволенню.

4. Отже, за результатами вирішення питання про судові витрати, суд приходить до висновку про необхідність постановлення ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 про компенсацію за відрив від звичайних занять без розгляду.

Керуючись ст. 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Заяву ОСОБА_1 про компенсацію за відрив від звичайних занять залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

Днем складення цієї ухвали є 05.12.2019 року.

Головуючий суддя

05.12.2019