Справа № 523/582/19
Провадження №2-зз/523/5/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2019 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Шепітко І.Г., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_1, який було накладений ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.05.2000 року.

Свою заяву обґрунтувала тим, що 09.09.2018 р. помер її батько ОСОБА_2 (власник даної квартири). Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про отримання свідоцтва на спадщину, однак, нотаріус повідомив, що на квартиру АДРЕСА_2 , яка входить до спадщини, було накладено арешт Суворовським районним сдом м. Одеси.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у відкритті провадження за даною заявою слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ЖБК "Ленінський-26" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 25.04.2000 року було накладено арешт на вищевказану квартиру, що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 148953728 від 11.12.2018р.

Відповідно до п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно абзц.2 Постанови, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв'язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання (абц. 5 вищевказаної Постанови).

Порядок та підстави для заміни виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову визначені ст.154 ЦПК України, зокрема частинам 3,5 передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, питання про яке вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Як розяснено п. 9 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016р., заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому

із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти)

може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

У звязку з вищевикладеним та тим, що ОСОБА_1 не була стороною по справі, їй не належить право власності на нерухоме майно на яке накладено арешт, то їй слід звернутися до суду не з заявою про зняття арешту, а з позовною заявою, яка буде оформлена згідно чинного законодавства з додержанням вимог статей 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.1, ч.2, ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 122 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: