КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 759/6389/17

провадження № 22-ц/824/ 983/2019

17 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Дуці В.В.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року вскладі судді П'ятничук І.В.,

встановив:

27.04.2017 р. Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №003-2900/756- 0457 від 19.11.2007 у сумі 44 132,27 швейцарських франків. Судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.11.2007 року між ВАТ "Банк Універсальний", назву якого змінено на ПАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 003-2900/756-0457, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 109 000,00 швейцарських франків, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за користування кредитом в порядку та на умовах, зазначених у кредитному договорі. Ставка за користування кредитом - 9,95% річних. Строк кредитування - до 10 листопада 2027 року. Цільове призначення кредиту - на придбання майна, двокімнатної квартири за адресою: -АДРЕСА_1

В подальшому до вказаного кредитного договору були укладені додаткові угоди від 04 жовтня 2010 року, 17 червня 2014 року, 30 березня 2015 року та 27 січня 2016 року, якими сторони погоджували зміну розміру плати за користування кредитом.

Позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі, а саме в порядку, передбаченому кредитним договором, видав відповідачу кредитні кошти шляхом банківського переказу на рахунок НОМЕР_1, що підтверджується випискою по рахунку.

В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання.

12.12.2016 відповідачу була вручена вимога про погашення заборгованості. У зв'язку з непогашенням поточної заборгованості у відповідача виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти.

Сума заборгованості станом на 01.02.2017 складає 44 132,27 швейцарських франків, з яких: заборгованість по кредиту - 39 487,57 швейцарських франків, відсотки - 4 601,05 швейцарських франків, підвищені відсотки - 43,65 швейцарських франків.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Універсал Банк» просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Свої доводи мотивує тим, що виникнення договірних правовідносин між сторонами підтверджується кредитним договором № 003-2900/756-0457 від 19.11.2007, який особисто підписаний відповідачем та міститься в матеріалах справи.

Виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Відповідно до п.2.3 кредитного договору видача кредиту за цим договором проводиться на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1, відкритий у кредитора згідно п.2.1.3 договору.

На підтвердження виконання свого обов'язку щодо видачі кредиту шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок ПАТ "Універсал Банк" надав суду першої інстанції виписку з особових рахунків відповідача, що не було враховано судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

На підтвердження надання позивачем кредитних коштів відповідачу до матеріалів справи було надано меморіальний ордер № 0032900СНР002686 від 19.11.2007, який також не було прийнято судом до уваги.

Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що у нього відсутня заборгованість за кредитним договором, а суд першої інстанції, порушивши основний принцип судочинства, переклав обов'язок доказування на позивача.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

У судовому засіданні представник ПАТ "Універсал Банк" - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1. - ОСОБА_3. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 цього Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний", назву якого в подальшому змінено на ВАТ (ПАТ) «Універсал Банк», та ОСОБА_1. укладено кредитний договір № 003-2900/756-0457, за умовами якого кредитор зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 109 000 швейцарських франків, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 9,95 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

За користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 29,85 %. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів кредитор здійснює відповідно до умов договору, додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів Національного банку України.

Цільове призначення кредиту : на придбання майна, двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Строк кредитування - по 10 листопада 2027 року.

У випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентами за користування кредитом понад 2 місяці та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту ( п. 5.2.5).

Видача кредиту за цим договором проводиться на поточний рахунок позичальника, відкритий згідно умов п. 2.1.3 даного договору ( п.2.3).

Зобов'язання кредитора надати кредит виникає, зокрема, з моменту відкриття позичальником поточного рахунку № НОМЕР_1 (№0009126) у кредитора, код банку (МФО 322001) для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту ( п. 2.1.3).

У додатку №2 до кредитного договору сторони визначили графік платежів (а.с.13-15).

04 жовтня 2010 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1. укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 003-2900/756-0457 "19" листопада 2007 року, за умова якого сторони домовилися внести зміни до договору, а саме погодити, що позичальник зобов'язується повернути кредитору суму кредиту, наданого кредитором позичальнику, згідно умов договору та сплатити проценти за користування кредитом, а саме: починаючи з 04 жовтня 2010 року сплачувати проценти за користування кредитом -9,95%, за користування кредитом понад встановлений строк (або терміни погашення) -29,85 %; в період з 15 липня 2008 року по 04 жовтня 2010 року - проценти за користування кредитом без порушення встановленого строку погашення - 10,95%, за користування кредитом понад встановлений строк (або терміни погашення) -32,85 %.

Сторони також підтвердили, що станом до дати укладення цієї додаткової угоди кредитор вже надав позичальнику кредит у розмірі, вказаному в договорі, таким чином: на дату укладення цієї додаткової угоди заборгованість позичальника за сумою кредиту ( яка надана позичальнику та не повернута кредитору) за договором становить 62 371,96 швейцарських франків 96 сантимів ( п.2.2).

17 червня 2014 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1. укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 003-2900/756-0457 "19" листопада 2007 року, за умовами якої базову процентну ставку за період з 17 червня 2014 року по 09 червня 2015 року встановлено на рівні 7,5% річних, базова підвищена процентна ставка - 15,50% річних; починаючи з 10 червня 2015 року - базова процентна ставка збільшується на 2,65% річних, за користування кредитним коштами понад встановлений строк - базова підвищена процентна ставка збільшується на 2,65 % річних (а.с.22).

30 березня 2015 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1. укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 003-2900/756-0457 "19" листопада 2007 року, за умовами якої базову процентну ставку за період з 30 березня 2015 року по 09 червня 2015 року включно встановлено на рівні 5,05% річних, базова підвищена процентна ставка - 13, 05% річних; починаючи з 10 червня 2015 року - базова процентна ставка збільшується на 4,9% річних, за користування кредитним коштами понад встановлений строк - базова підвищена процентна ставка збільшується на 4,9 % річних (а.с.41).

27 січня 2016 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1. укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 003-2900/756-0457 "19" листопада 2007 року, за умовами якої базову процентну ставку за період з 27 січня 2016 року до повного виконання зобов'язань встановлено на рівні 9,95% річних, базова підвищена процентна ставка - 17,95 річних (а.с.60).

У зв'язку з невиконанням умов договору щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів, 05.12.2016 р. відповідачу була направлена вимога про сплату простроченої суми заборгованості по кредиту, яка виконана останнім не була (а.с.90-91).

Відповідно до наданого суду розрахунку, станом на 01.02.2017 р. заборгованість за кредитним договором становить 44 132,27 швейцарських франків, в тому числі : прострочена заборгованість по кредиту -2 884,85 швейцарських франків, сума дострокового стягнення кредиту - 36 602,72 швейцарських франків; відсотки - 4,601,05 швейцарських франків, підвищені відсотки - 43,65 швейцарських франків ( а.с. 81-84).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. При цьому позивачем не надано первинних облікових документів, з яких би вбачалась дана заборгованість, договір про відкриття поточного рахунку, а також меморіальний ордер, який відобразить касову операцію перерахування коштів з банківського рахунку на рахунок фізичної особи. У даному випадку умови видачі кредиту не відповідають фактичній видачі коштів. Зарахування кредитних коштів здійснювалось на рахунок НОМЕР_2, що є відмінним від рахунку позичальника, відкритого згідно умов кредитного договору.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунок № НОМЕР_1 є поточним рахунком, відкритим відповідно до п.2.1.3 кредитного договору № 003-2900/756-0457 від 19.11.2007 для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту в сумі 109 000 швейцарських франків.

Відповідно до виписки по вказаному рахунку, 19.11.2007 позивачем видано ОСОБА_4 кредит в сумі 109 000 швейцарських франків шляхом перерахування зазначеної суми на поточний рахунок НОМЕР_1. Вказана операція відображена в графі кредит станом на 19.11.2007 року (а.с.122).

Відповідно до п. 9.8. кредитного договору № 003-2900/756-0457 від 19.11.2007 року, позичальник в день надання йому кредиту за договором сплачує кредитору плату за ініціювання кредиту в розмірі 1210,00 швейцарських франків. Укладенням цього договору позичальник доручає кредитору в порядку договірного списання здійснити списання суми такої плати з поточного рахунку позичальника відкритого у кредитора у відповідній валюті та наступне її перерахування на відповідний рахунок кредитора.

На виконання вказаного пункту кредитного договору, позивачем 19.11.2007 року було списано зазначену суму, що відображено в графі "дебет" (а.с.122).

Як пояснив представник позивача, в день видачі кредиту 19.11.2007 року, відповідач виявив бажання конвертувати різницю кредитних коштів, яка залишилася після списання банком плати за ініціювання кредиту, а саме: 107 790,00 швейцарських франків в 94 860,51 долар США, шляхом конвертації на підставі своєї заяви на купівлю іноземної валюти за іншу іноземну валюту (а.с. 128).

Зі змісту заяви вбачається, що позичальник доручає дебетувати (списати) валютний рахунок у ВАТ «Банк Універсальний» (НОМЕР_1) на суму необхідну для купівлі іноземної валюти - долари США та просить зарахувати на валютний рахунок у ВАТ «Банк Універсальний» (НОМЕР_3) придбані кошти.

Після проведення конвертації грошові кошти в сумі 94 860,51 дол. США були перераховані на валютний рахунок НОМЕР_3, що підтверджується випискою по вказаному рахунку (а.с.135).

Рахунок № НОМЕР_3 є валютним, який було відкрито банком для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з іноземною валютою - доларами США.

На підставі заяви на видачу готівки №003В05 від 19.11.2007 позивачем здійснено списання грошових коштів в сумі 94 000,00 дол. США з рахунку № НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_4 (а.с.127).

Відповідно до розділу «Класи, рахунки та їх призначення» Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України", затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 №280, на рахунках №1002 обліковуються банкноти та монети в касі відділень банку. Призначення рахунку: облік готівки в національній та іноземній валюті в операційній касі відділень банку.

Тобто, банк перерахував грошові кошти на рахунок каси, з якої відповідачу було видано готівкові кошти.

Надана представником відповідача відповідь від 08.01.2019 №40-0006/820 Національного банку України на звернення ОСОБА_1 від 22.12.2018 відповідно до якої ВАТ "Банк Універсальний" у формі №520 за 19.11.2007 не було відображено інформації щодо операцій з купівлі та продажу швейцарського франка за гривню, не спростовує обставину отримання відповідачем кредитних коштів.

22.11.2007 ОСОБА_4 поповнив рахунок № НОМЕР_3 на суму в розмірі 4000 дол. США, що відображено в графі "кредит" у виписці по цьому рахунку станом на 22.11.2007 року.

23.11.2007 відповідач виявив бажання придбати за долари США швейцарські франки, що підтверджується заявою на купівлю іноземної валюти за іншу іноземну валюту від 23.11.2007 року (а.с.129).

Зі змісту зазначеної заяви вбачається, що позичальник доручає дебетувати (списати) валютний рахунок у ВАТ «Банк Універсальний» (НОМЕР_3) на суму необхідну для купівлі іноземної валюти - швейцарські франки та просить зарахувати на валютний рахунок у ВАТ «Банк Універсальний» (НОМЕР_1) придбані кошти. Факт конвертації та перерахування придбаних відповідачем швейцарських франків в сумі 5228,40 на рахунок № НОМЕР_1 відображено в графі "кредит" виписки по цьому рахунку станом на 23.11.2007 року.

Позичальник зобов'язується щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок, відкритий згідно п. 2.1.3. даного договору. Позичальник доручає кредитору самостійно направляти кошти на погашення заборгованості позичальника у порядку та черговості, визначених п. 2.8. нього договору та іншими умовами цього договору.

Керуючись вказаним пунктом кредитного договору, позивачем було списано 210,88 швейцарських франків в рахунок погашення відсотків та 5017,52 швейцарських франків в рахунок погашення кредиту (а.с. 141).

На підтвердження надання ОСОБА_1 кредитних коштів позивачем було надано меморіальний ордер №0032900СНF002686 від 19.11.2007, який був сформований банком в електронній формі в день здійснення банківської операції - видачі кредиту шляхом перерахування на поточний рахунок НОМЕР_1 (а.с.121).

Висновок суду першої інстанції про зарахування коштів на рахунок НОМЕР_2, який є відмінним від рахунку позичальника, відкритого згідно умов п. 2.1.3 договору, є необґрунтованим.

Як пояснив представник позивача, рахунок НОМЕР_2 є поточним рахунком, який відкритий боржником у гривні для власних потреб, а не для розрахунково-касових операцій з надання та погашення кредиту.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Отже, вина відповідача у зобов'язальних правовідносинах презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини, тобто не доведе належними та допустимими доказами повернення кредиту.

Під час судового розгляду відповідачем не було надано доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі у відповідності до умов укладеного договору.

Доводи представника відповідача про повернення кредитних коштів в день їх видачі є необґрунтованими та спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Відповідачем також не було надано жодних доказів погашення заборгованості за кредитним договором або на спростування доводів позивача не наведено альтернативного, наданому позивачем, розрахунку заборгованості.

За таких обставин наданий позивачем розрахунок заборгованості, в сукупності з меморіальним ордером та випискою по поточному рахунку про видачу кредитних коштів, є належними доказами наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не мав правових підстав для висновку про неналежність наданих позивачем доказів та недоведеність позовних вимог, а відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд фактично звільнив відповідача від відповідальності за неповернення кредитних коштів.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, не надана належна оцінка наявним у справі доказам, неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (, місце знаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19 ) заборгованість за кредитним договором №003-2900/756-0457 від 19 листопада 2007 року в сумі 44 132,27 швейцарських франків та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 44 140,07 грн.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк