ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року

м. Черкаси

справа № 696/431/18

провадження 22-ц/821/29/19
категорія: 302090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

секретаря: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімп»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2019 року (ухвалене у приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Опалинської О.П. о 10:15) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та визнання договору оренди землі поновленим,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

08 травня 2018 року ТОВ «Олімп» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та визнання договору оренди землі поновленим.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 травня 2012 року між ТОВ «Олімп» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, загальною площею 2,03 га., що розташована на території Катеринівської сільської ради, Кам`янського р-ну Черкаської обл., кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 .

Зазначений договір було укладено строком на 5 років. Державна реєстрація зазначеного договору була здійснена 15 грудня 2012 року відділом Держкомзему в Кам`янському районі Черкаської області та зареєстровано в Державному реєстрі земель за № 02631.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі після закінчення строку такого договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Орендар має переважне право на придбання земельної ділянки у власність у разі продажу її орендодавцем.

Позивач вказує в позові, що у відповідності до положень договору оренди землі, а також норм чинного законодавства України, на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-повідомлення від 29 червня 2017 року, в якому ТОВ «Олімп» повідомило ОСОБА_1 про намір скористатись своїм переважним правом оренди та продовжити дію договору оренди землі.

До зазначеного листа-повідомлення було додано проект додаткової угоди до договору оренди землі від 03 травня 2012 року, в якій запропоновано ОСОБА_1 продовжити дію договору оренди землі на мінімально визначений законодавством строк - на 7 років. Також зазначеною додатковою угодою було збільшено орендну плату у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 631183, 83 грн.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримала вказаний лист-повідомлення із проектом додаткової угоди 11 липня 2017 року.

15 вересня 2017 року на адресу ТОВ «Олімп» ОСОБА_1 було направлено повідомлення, підписане нею 14 вересня 2017 року, яким ОСОБА_1 повідомляє ТОВ «Олімп» про припинення 26 грудня 2017 року дії договору оренди земельної ділянки від 03 травня 2012 року, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 2,03 га. та просить своєчасно повернути земельну ділянку згідно з нормами п. 21 договору оренди.

Позивач зазначає, що вказані обставини свідчать про те, що після отримання 11 липня 2017 року ОСОБА_1 надісланого на її адресу ТОВ «Олімп» листа-повідомлення разом з проектом додаткової угоди ОСОБА_1 не повідомила ТОВ «Олімп» про результати розгляду направленої на її адресу пропозиції щодо укладення договору оренди на новий строк, не повідомила про причини, через які просто повідомила ТОВ «Олімп» про припинення договору оренди, ніяким чином не відповіла на пропозицію ТОВ «Олімп» щодо укладення договору оренди на новий строк, не надала відповідь чи погоджується вона чи ні із запропонованими змінами до умов договору, викладеними в проекті додаткової угоди до договору оренди.

Натомість, ОСОБА_1 в подальшому уклала щодо тієї самої земельної ділянки договір оренди від 10 січня 2018 року із ОСОБА_2 на менш сприятливих умовах для себе, чим фактично порушила та не визнала переважного права ТОВ «Олімп» на поновлення договору оренди землі, який в свою чергу запропонував кращі умови, ніж ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що ТОВ «Олімп» як добросовісний орендар, який виконав всі передбачені чинним законодавством України умови використання свого переважного права на укладення договору оренди землі, має право на поновлення договору оренди землі з ОСОБА_1 , а також вимагати усунення будь яких перешкод для поновлення такого договору шляхом визнання недійсним договору оренди землі, що було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та скасування рішення про його державну реєстрацію.

Просило суд визнати недійсним договір оренди землі укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10 січня 2018 року загальною площею 2,03 га, що розташована на території Катеринівської сільської ради Кам`янського р-у Черкаської обл., кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 та зареєстрованого згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер 39266669 від 19 січня 2018 року; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер 39266669 від 19 січня 2018 року, прийняте державним реєстратором Кам`янської районної державної адміністрації Конюшенко С.М.; визнати поновленим договір оренди землі, що укладений 3 травня 2012 року між ТОВ «Олімп» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 2,03 га., що розташована на території Катеринівської сільської ради Кам`янського р-ну Черкаської обл., кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 та зареєстрованого 15 грудня 2012 року відділом Держкомзему в Кам`янської р-ні Черкаської обл. за №02631; визнати укладеним Додаток №1 до договору оренди землі від 3 травня 2012 року між ТОВ «ОЛІМП» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 2,03 га, що розташована на території Катеринівської сільської ради Кам`янського р-ну Черкаської обл., кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 за умовами якої строк дії договору продовжено на 7 років та збільшено розмір орендної плати до 8% відсотків від нормативної грошової оцінки, що становить 6311,83 грн., судові витрати покласти на відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що баланс захисту прав орендодавця та орендаря полягає в тому, що власник-орендодавець захищений правом вибору, здавати або не здавати свою земельну ділянку в оренду, та правом змінювати умови договору при його переукладенні на новий строк, а орендар, в свою чергу, який належно виконував обов`язки за договором оренди, захищений тим, що за прийнятності для нього нових умов, саме він має переважне право укладення нового договору перед будь-якими іншими особами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що протягом місяця з моменту початку переговорів (узгодження), тобто 11 липня 2017 року, але не більше ніж до спливу строку договору оренди землі, тобто до 15 грудня 2017 року додаткова угода про реалізацію переважного права на поновлення договору оренди землі не укладена та узгодження сторонами істотних умов майбутнього договору не відбулося, орендодавець до закінчення строку дії договору оренди землі повідомила орендаря про намір припинити договір оренди землі та повернення їй земельної ділянки, будь-яких доказів на предмет оскарження зволікання орендодавця в укладенні додаткової угоди суду не надано, відтак суд приходить до висновку, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 07 червня 2019 року ТОВ «Олімп», посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2019 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити повністю позовну заяву ТОВ «Олімп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодних заперечень від ОСОБА_1 щодо поновлення договору оренди землі протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди землі на адресу ТОВ «Олімп» не надходило. Сам факт укладання ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_2 свідчить про небажання узгоджувати з попереднім орендарем умови оренди або запропонувати свої умови оренди. Тим самим ОСОБА_1 позбавила позивача можливості скористатись своїм переважним правом на продовження договору оренди земельної ділянки на новий строк та погодження умов договору, на які погодилась ОСОБА_1 уклавши договір оренди із ОСОБА_2 .

Зазначає, що повідомлення ОСОБА_1 на адресу позивача у вересні 2017 року про припинення договору оренди є звичайним повідомленням нагадуванням про те, що строк дії договору оренди закінчується, оскільки в них не вказані конкретні причини відмови, незгоди з існуючими умовами договору.

Вказує, що після отримання ОСОБА_1 надісланого на її адресу листа-повідомлення разом із проектом додаткової угоди, ОСОБА_1 не повідомила позивача про результати розгляду саме направленої на її адресу пропозиції щодо укладення договору оренди на новий строк, що свідчить про відсутність взагалі відповіді орендодавця щодо поновлення договору, який уклав щодо тієї самої земельної ділянки договір оренди із ОСОБА_2 , чим фактично порушив та не визнав переважного права позивача на поновлення договору оренди землі.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Олімп», що надійшов від представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Аваєвої Н.В. зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Суд встановив всі обставини справи та правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являють і не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Крім того зазначено, що позивач у своїй позовній заяві не зазначив на яких умовах він просить визнати договір продовженим

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено у порядку письмового провадження на 17 липня 2019 року на 12:00 год.

Фактичні обставини справи

03 травня 2012 року між ТОВ «Олімп» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,03 га., яка розташована на території Катеринівської сільської ради Кам`янського р-ну Черкаської обл., строком на 5 років, який, зареєстрований у відділі Держкомзему Кам`янського району Черкаської області 15 грудня 2012 року за №02631 (а.с. 10-11).

Актом від 5 листопада 2012 року було визначено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) належної на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 12-14).

03 травня 2012 року актом про передачу та прийом земельної ділянки в натурі ОСОБА_1 було передано земельну ділянку в натурі орендарю ТОВ «Олімп» (а.с. 15).

29 червня 2017 року за вихідним №51 ТОВ «Олімп» було направлено ОСОБА_1 рекомендований лист-повідомлення про продовження строку дії договору оренди землі від 3 травня 2012 року разом із змінами та доповненнями до договору оренди землі та додано додаткову угоду (а.с. 20).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримала лист-повідомлення від ТОВ «Олімп» 11 липня 2017 року (а.с. 22).

14 вересня 2017 року ОСОБА_1 направила до ТОВ «Олімп» повідомлення про припинення договору оренди землі від 3 травня 2012 року та повернення їй земельної ділянки після закінчення дії договору оренди (а.с. 23).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 15 січня 2018 року було зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 2,03 га. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строком на 10 років (а.с. 24).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18.05.2018).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеним додатку до договору оренди землі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що баланс захисту прав орендодавця та орендаря в тому полягає, що власник-орендодавець захищений правом вибору, здавати або не здавати свою земельну ділянку в оренду, та правом змінювати умови договору при його переукладенні на новий строк, а орендар, в свою чергу, який належно виконував обов`язки за договором оренди, захищений тим, що за прийнятності для нього нових умов, саме він має переважне право укладення нового договору перед будь-якими іншими особами. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що протягом місяця з моменту початку переговорів (узгодження), тобто 11 липня 2017 року, але не більше ніж до спливу строку договору оренди землі, тобто до 15 грудня 2017 року додаткова угода про реалізацію переважного права на поновлення договору оренди землі не укладена та узгодження сторонами істотних умов майбутнього договору не відбулося, орендодавець до закінчення строку дії договору оренди землі повідомила орендаря про намір припинити договір оренди землі та повернення їй земельної ділянки, будь-яких доказів на предмет оскарження зволікання орендодавця в укладенні додаткової угоди суду не надано, відтак суд приходить до висновку, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених норм за зверненням до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на особу, яка їх порушує.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Особа чиє право порушеного може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 травня 2012 року між ТОВ «Олімп» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,03 га, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Кам`янського р-ну Черкаської області, строком на 5 років, який, зареєстрований у відділі Держкомзему Кам`янського району Черкаської області 15 грудня 2012 року за №02631 (а.с. 10-11).

Актом від 05 листопада 2012 року було визначено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) належної на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 12).

29 червня 2017 року за вих. № 51 ТОВ «Олімп» було направлено ОСОБА_1 рекомендований лист-повідомлення про продовження строку дії договору оренди землі від 03 травня 2012 року разом із змінами та доповненнями до договору оренди землі, який остання отримала 11 липня 2017 року (а.с. 21, 22).

Як вбачається з довідок про видачу паїв за 2013 2017 роки, ОСОБА_1 одержувала за вищезазначені роки орендну плату за землю відповідно до договору оренди від 3 травня 2012 року, що підтверджується її підписом (а.с. 25-46).

14 вересня 2017 року ОСОБА_1 направила до ТОВ «Олімп» повідомлення про припинення договору оренди землі від 03 травня 2012 року та повернення їй земельної ділянки після закінчення дії договору оренди (а.с. 23).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 15 січня 2018 року було зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 2,03 га між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строком на 10 років (а.с. 24).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, ЗУ «Про оренду землі».

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЗУ «Про оренду землі» відносини, що пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами також договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, ГК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За змістом статей 18, 20 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов`язки.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір.

Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Так, ст. 33 вищевказаного Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Частинами 8 та 9 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Статтею 34 ЗУ «Про оренду землі» передбачено повернення орендодавцеві земельної ділянки на умовах, визначених договором у разі припинення або розірвання договору оренди землі.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у правовідносинах, що склалися між сторонами у справі власник-орендодавець захищений правом вибору, здавати або не здавати свою земельну ділянку в оренду, та правом змінювати умови договору при його переукладенні на новий строк, а орендар, в свою чергу, який належно виконував обов`язки за договором оренди, захищений тим, що за прийнятності для нього нових умов, саме він має переважне право укладення нового договору перед будь-якими іншими особами.

Оскільки надані сторонами докази у справі свідчать про те, що протягом місяця з моменту початку переговорів (узгодження), тобто 11 липня 2017 року, але не більше ніж до спливу строку договору оренди землі, тобто до 15 грудня 2017 року додаткова угода про реалізацію переважного права на поновлення договору оренди землі не укладена та узгодження сторонами істотних умов майбутнього договору не відбулося, орендодавець до закінчення строку дії договору оренди землі повідомила орендаря про намір припинити договір оренди землі та повернення їй земельної ділянки, будь-яких доказів на предмет оскарження зволікання орендодавця в укладенні додаткової угоди суду не надано, тому переважне право орендаря припинилося.

Тому, на підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно визначено правову природу спірних правовідносин, позивачем не надано обгрунтованих та підтверджуючих доказів щодо мотивів своїх позовних вимог, відповідачем такі докази спростовані, а тому висновок районного суду є правильним і скасуванню не підлягає.

Крім того, колегією суддів під час рогляду справи в суді апеляційної інстанції було вивчено та надано належну оцінку доводам апеляційної скарги, враховано подані сторонами доводи в підтвердження та заперечення вимог апеляційної скарги і визнано, що підстав, які б давали право для зміни чи скасування рішення суду особою, що подала апеляційну скаргу не наведено.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та визнання договору оренди землі поновленим залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови виготовлено 19 серпня 2019 року.