Провадження № 22-ц/802/99/19 Категорія: 50 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Здрилюк О.І., Федонюк С.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання - Губарик К.А.,

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що з 03 жовтня 2009 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дитина - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка зазначала, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з 28 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час витрати на утримання дитини значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при визначенні такого розміру аліментів.

Вказувала, що дитина має проблеми із здоров'ям, потребує постійного спостереження у лікаря кардіолога. В серпні 2018 року сину було проведено хірургічне втручання та в подальшому, відповідно до консультативного висновку лікаря державної установи «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії», також потрібне оперативне втручання. Розмір її мінімальної заробітної плати та пенсії, яку вона отримує на сина, не вистачає для забезпечення потреб дитини у повному обсязі. Відповідач отримує доходи від надання послуг по фото-, відеозйомкам, та оскільки є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має, тому він має можливість надавати допомогу на утримання дитини в більшому розмірі.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3 000 грн щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 700 грн на 1 400 грн щомісячно.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 400 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 704,80 грн судового збору.

В поданій апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просила винести постанову, якою змінити рішення місцевого суду та стягувати з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3 000 грн щомісячно, до досягнення сином повноліття з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що визначений рішенням місцевого суду збільшений розмір аліментів в 1 400 грн, не є достатнім розміром аліментів, який необхідний для належного забезпечення та утримання неповнолітньої дитини, яка має суттєві проблеми із здоров'ям. Дитина потребує постійних обстежень у м. Києві, спеціальних медичних препаратів, що не є додатковими витратами, а є необхідними постійними витратами.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві, відповідач ОСОБА_3 просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін. Вказував, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів щодо збільшення витрат для належного утримання дитини, не надано жодних документів про оплату вартості спеціальних медичних препаратів, оплату обстежень, оплату лікування, а також витрат на поїздки до м. Києва.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення місцевого суду зміні в частині визначення розміру аліментів, виходячи з таких мотивів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову в даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що на день ухвалення рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, які несе лише позивач, а тому визначаючи щомісячний розмір аліментів в 1 400 грн на утримання неповнолітньої дитини, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 лютого 2012 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2013 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з 28 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-15).

Як встановлено судом, син ОСОБА_3 проживає з матір'ю - позивачкою по справі ОСОБА_1, та перебуває на її утриманні, проте коштів, які відповідач сплачує у виді аліментів в розмірі 700 грн, недостатньо для утримання дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами другою та третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В Україні прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року встановлений в розмірі 1 944 грн, а з 01 грудня 2018 року - 2 027 грн. 50 відсотків цієї величини, якщо виходити із останнього розміру прожиткового мінімуму, становить 1 013,50 грн.

З огляду на наведене, визначений раніше рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2013 року щомісячний розмір аліментів в 700 грн, які стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі, явно недостатній для всебічного та гармонійного розвитку дитини.

Визначаючи щомісячний розмір аліментів в 1 400 грн, суд підставно врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача немає на утриманні інших осіб.

Проте колегія суддів не може погодитися із визначеним розміром аліментів, який не є тим необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки суд не в повній мірі врахував стан здоров'я дитини та інші обставини, що у розглядуваному випадку має істотне значення.

З наявних у справі доказів вбачається, що у дитини наявна вроджена повна атріовентикулярна блокада, імплантовано епікардіальний ЕКС, який в силу росту дитини потребує періодичної заміни шляхом хірургічного втручання, дитині встановлена інвалідність з дитинства і до досягнення повноліття (а.с.8-12). У зв'язку з таким захворюванням та станом здоров'я дитини, колегія суддів не може погодитися із висновком суду про те, що витрати, які несе позивачка є додатковими витратами, що викликані хворобою дитини, оскільки хвороба дитини має постійний, а не тимчасовий характер і, відповідно, пов`язані з цим витрати є також постійними, необхідними для підтримання нормальної життєдіяльності та задовільного фізичного стану дитини. Це потребує постійного придбання спеціальних медичних препаратів та здійснення інших пов'язаних із цим витрат. Крім того, дитина почала ходити до школи, що вимагає у зв'язку з цим більших витрат (придбання шкільного приладдя, оплата харчування, доїзд до школи, тощо) порівняно з тим періодом (березень 2013 року), в якому визначався попередній розмір аліментів.

Отже, на переконання колегії суддів, визначений судом розмір аліментів, який хоча і є вищим за мінімальний розмір аліментів на одну дитину, визначений статтею 182 СК України, проте такий розмір у розглядуваному випадку не є тим необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримання життєдіяльності на належному рівні.

Таким чином, відповідно до наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що розмір аліментів слід визначити у розмірі 2 500 грн щомісячно, з огляду на те, що вказана стаття СК України не містить обмежень щодо сплати аліментів платником аліментів у більшому розмірі за умови його фінансової спроможності, яку у розглядуваному випадку має відповідач. Доказів, які б підтверджували скрутний матеріальний стан, відповідач суду не надав.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 не в повній мірі відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також встановленим у справі обставинам, тому його слід в частині визначення розміру аліментів змінити, виклавши абзаци другий та третій його резолютивної частини в іншій редакції. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2018 року в даній справі в частині визначення розміру аліментів змінити, виклавши абзаци другий та третій його резолютивної частини в такій редакції:

«Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 700 грн на 2 500 грн щомісячно.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді