Справа № 456/3044/19
Провадження № 2/456/1257/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2019 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом та просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме у будинку АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є одноособовим власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У вказаному будинку окрім неї зареєстрований також її син ОСОБА_2 .. Однак відповідач хоч і зареєстрований та не проживає у вказаному будинку з 2016 року, у будинку також відсутні його особисті речі. Відповідач не підтримує з нею жодних зв`язків та у 2016 повідомив, що виїжджає на заробітки. Окрім цього їй відомо, що її син отримував кредити у різних банківських установах, оскільки, так як останній зареєстрований у її будинку, до неї часто телефонують працівники банку з погрозами, що приїдуть описувати майно.

Реєстрація відповідача у вказаній квартирі перешкоджає їй вільно володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном, а саме вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та не може оформити субсидії на відшкодування витрат по оплаті за житлово комунальні послуги. Тому, внаслідок відсутності відповідача без поважних причин з 2016 року вважає, що він втратив право на користування житловим приміщенням у будинку, у зв`язку з чим, вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Ярмощук Н.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві та просили суд позов задоволити. Позивач додатково пояснила, що їй не відомо де на даний час перебуває її син, відповідач по справі, ОСОБА_2 .. Ствердила, що не бачила його близько чотирьох років.

Відповідач ОСОБА_2 будучи неодноразово належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, повторно, в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів, враховуючи, що позивач не заперечувала проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 441299 від 12.02.2013 /а.с.6/

Згідно наявної у матеріалах справи копії паспорта позивача, а також копії будинкової книги у житловому будинку АДРЕСА_1 окрім позивача зареєстрований з 01.08.2011 р. відповідач ОСОБА_2 /а.с.5,7-9/

Також згідно довідок виданих Станківською сільською радою Стрийського району № 708 від 05.08.2019 та № 1079 від 20.11.2019 судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований у житловому будинку, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та розташований по АДРЕСА_1 , з травня 2016 року не проживає. Даний факт підтверджено свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підписи яких засвідчено секретарем виконкому Станківської сільської ради Стрийського району Львівської області. /а.с. 10/

У відповідності до ст. ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і показаннями свідків.

Так будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показала, що проживає по сусідству з позивачкою. Ствердила, що у будинок АДРЕСА_1 проживає позивачка ОСОБА_1 разом з внучкою та її сім`єю. Сина позивачки ОСОБА_2 вона не бачила близько чотирьох років та де він на даний період часу є їй не відомо.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні надала аналогічні покази.

Суд надає віри і приймає покази свідків, так як інформації, що свідчила б про їх зацікавленість у вирішенні даної справи в суду не має, а покази не суперечать іншим доказам по справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права право користування житлом, яке

знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом не встановлено будь-яких даних, про те, що відповідач не проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 з поважних причин.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач протягом тривалого часу не проживає в спірному житловому будинку, не сплачує комунальних послуг, а позивач, як власник житла, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України має право вільно володіти, користуватися та на підставі ст. 319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а відповідно до ст. 391 ЦК України - має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним помешканням.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житлом у будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя: Н. М. Янів