ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2092/19 Справа № 215/5490/17 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони

позивач: ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року, ухваленого суддею Коноваленко М.І. в місті Кривому Розі,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») і просила стягнути у відшкодування моральної шкоди 1 600 000 грн. завданої смертю батька ОСОБА_6. внаслідок нещасного випадку на виробництві, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року з потерпілим стався нещасний випадок при виконанні трудових обов'язків, внаслідок отриманих несумісних з життям травм, він помер. Через смерть батька син ОСОБА_2 переносить тяжкі моральні страждання, так як залишився без батьківського піклування та підтримки, перебуває у стресовому стані, оскільки не може звикнутися з втратою батька, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків та докладання додаткових зусиль для організації свого подальшого життя.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1.моральну шкоду в розмірі 120 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, 8 300 гривень судових витрат та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до Акту розслідування нещасного випадку № 32-61 від 17.07.2017 року, що стався з ОСОБА_6 з боку працівників підприємства не мало місце порушення жодних нормативних актів з охорони праці.

Крім того, вважає що матеріали справи не містять жодних медичних документів щодо підтвердження моральних страждань позивача.

На думку представника відповідача, суд першої інстанції безпідставно стягнув судові витрати на користь позивача, зокрема на правничу допомогу в розмірі 8 300 гривень.

Крім того, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості.

Також вважає, що суд першої інстанції не вірно визначив розмір судового збору, який стягнув з відповідача на користь держави.

В відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача зазначає, що рішення суду законне та обґрунтоване, прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга є необґрунтована та безпідставна.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, які склали 4 700 гривень відповідно до акту прийому - здачі наданих услуг (проміжний) за договором про надання юридичної правничої допомоги від 11 грудня 2018 року.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача Мордвінкіна С.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, позивача ОСОБА_1 її представника ОСОБА_8, які кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с. 7).

ОСОБА_6 за життя працював в ш. «Октябрська», ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (а.с. 9- 12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року при виконанні трудових обов'язків з ОСОБА_6 стався нещасний випадок, внаслідок якого він загинув.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року, актовий запис № 801, ОСОБА_6 помер у віці 38 років (а.с. 25).

По факту нещасного випадку було складено Акт №32-61 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений заступником начальника ГУ Держпраці у Дніпропетровській області 17.07.2017р. та складений комісією 14.07.2017р. (далі - Акта), згідно якого, 05.06.2017р. на першу зміну (з 23:00 год. 05.06.2017 до 06:00 год. 06.06.2017) виконуючий обов'язки заступника начальника дільниці №37 ОСОБА_9 видав письмовий наряд робітникам дільниці №37, зокрема: прохіднику ОСОБА_6 на буріння шпурів 51х2.0м у штреку акумуляційному в осях 113-115 гор. -122-м. О 08:15 год. ОСОБА_10 виявив, що потерпілий присипаний гірничою масою лежав в осях 113-115 гор. -1220м з ортом 113 осі гор. -1220м, а о 08:25 доповів про це начальнику дільниці №37 ОСОБА_11 Помічником командира Оперативного взводу ДВГРЗ ОСОБА_14 о 10:03 год. було констатовано біологічну смерть ОСОБА_6, зумовлену травмами, несумісними з життям. Причина настання нещасного випадку: основна - технічна-незадовільний технічний стан виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, територій; супутні: 1) організаційна - невиконання посадових обов'язків, 2) технічна - інші - раптовий викид породи.

Згідно п. 10 Акта, особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, або орган, який проводить розслідування: - ОСОБА_12 - гірничий майстер дільниці №37 шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не здійснив належний контроль за дотриманням працівниками технологічних процесів, виконання робіт відповідно до вимог охорони праці та не забезпечив безпосереднє керівництво охороною праці в зміні, здорові і безпечні умови праці підлеглого персоналу, чим порушив вимоги посадової інструкції, а також допустив до виконання робіт позивача на робоче місце, яке не відповідало вимогам безпеки - ОСОБА_11 - начальник дільниці № 37 шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не забезпечив безпечну організацію робіт на дільниці, чим порушив вимоги посадової інструкції, а також допустив ведення гірничих робіт з відхиленням від паспорта, чим порушив правила безпеки.

У Акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2. о 08:15 год. у ПАТ «Кривбасзалізрудком» від 14.07.2017р., затвердженого заступником начальника ГУ Держпраці у Дніпропетровській області 17.07.2017р. зазначено причини настання нещасного випадку: 1. Основна: Технічна, незадовільний технічний стан виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, територій, а саме: кріплення сполучення акумуляційного штреку в осях 113-115 осі гор - 1220 м з ортом 113 осі гор.- 1220м. Порушено п. 2 глава 2 розділ ІІІ. Правил безпеки під час розробки родовищ рудних та нерудних корисних копалин підземним способом НПАОП 0.00-1.77-16 2. Супутні: - Організаційна: невиконання посадових обов'язків. - Технічна: інші-раптовий викид породи.

У п. 6 Висновку комісії вказано, що більшістю членів комісії було прийнято рішення, що особами, чиї дії або бездіяльність призвели до нещасного випадку є: - ОСОБА_12 - гірничий майстер дільниці №37 шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком»; - ОСОБА_11 - начальник дільниці № 37 шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с.13-23).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України і виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди малолітньому ОСОБА_2 у зв'язку із смертю його батька.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

З огляду на вищезазначене та враховуючи, щовнаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці неповнолітній ОСОБА_2 втратив свого батька. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому його душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість.

Крім того, відповідно до висновку КЗ «Центр Первинної Медико - Санітарної Допомоги № 1» КМР, малолітньому ОСОБА_2, 21.08.2017 року діагностовано ангиспастичний РЄГ,артеріо - венозний спазм 102 ст. в КБ і ВПП (а.с. 8).

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата батька завдає сину фізичного болю та душевних страждань, які виникли з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлена вина відповідача у нещасному випадку.

Факт смерті потерпілого ОСОБА_6 від нещасного випадку на виробництві відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» встановлений Актом розслідування нещасного випадку, що передбачає право членів сім'ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» в частині того, що матеріали справи не містять жодних медичних документів щодо підтвердження моральних страждань позивача, та вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст. 43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Матеріалами справи встановлено, що нещасний випадок який стався з ОСОБА_6 пов'язаний з виробництвом відповідно до Акту №32-61 про нещасний випадок затверджений заступником начальника ГУ Держпраці у Дніпропетровській області 17.07.2017р року та складений комісією 14.07.2017 року.

У зв'язку зі смертю батька малолітньому ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду, пов'язану із втратою рідної людини, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв'язків та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, який перебуває у напруженому психічному стані, адже постійно загадує батька ї до теперішнього часу, оскільки усвідомлює та не може змиритися, що більше ніколи його не побачить.

Отже доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачем не надано доказів спричинення їй моральних страждань є безпідставні, оскільки сама по собі смерть рідної людини є для його рідних невиліковною психологічною травмою і не потребує доведення будь-якими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до Акту розслідування нещасного випадку № 32-61 від 17.07.2017 року, що стався з ОСОБА_6 з боку працівників підприємства не мало місце порушення жодних нормативних актів з охорони праці, колегією суддів відхиляються, оскільки нещасний випадок з чоловікомпозивача стався з вини підприємства, зокрема у зв'язку з порушенням трудової та виробничої дисципліни з боку посадових осіб підприємства, про що зазначено у п. 6 Висновку комісії.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання сина потерпілого, який втратив турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги про необґрунтованість розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, скориставшись своїм правом на правничу допомогу, 11 червня 2017 року уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_8 згідно якого їй надана правнича допомога: консультація та правовий аналіз документів з питання відшкодування моральної шкоди у зв'язку з загибеллю чоловіка на виробництві, складання позовної заяви, вивчення отриманого відзиву та узгодження правової позиції з клієнтом, складання відповіді на відзив (а.с. 66). Згідно журналу судового засідання від 27.06.2018 року, 01.08.2018 року, 07.09.2018 року, 28.09.2018 року адвокат ОСОБА_8 приймав участь у судових засіданнях. На підтвердження понесення витрат на надання правничої допомоги позивачем надано розрахункову квитанцію про сплату адвокату 8 300 грн. та акт приймання-передачі правової допомоги відповідно до умов договору.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 8 300 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивачі звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, вимога про стягнення моральної шкоди є немайновою та за подання позову в даній категорії справ судовий збір справляється за фіксованою ставкою (пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), а не пропорційно до розміру суми грошового відшкодування моральної шкоди, заявленого позивачем.

У зв'язку з цим, викладені в апеляційній скарзі доводи представника відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм законодавства при стягненні в повному розмірі судового збору з відповідача на користь держави, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу та не враховує їх.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Згідно п. в ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За результатами розгляд справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання професійної правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання професійної правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робі, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 було сплачено адвокату ОСОБА_8 4 700 грн. за надання професійної правничої допомоги за Додатком від 11 грудня 2018 року до Договору про надання правової допомоги від 11.06.2017 року, із яких: 1 200 грн. - вивчення та правовий аналіз апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком», 3 000,00 грн. - складання відзиву на апеляційну скаргу, 500,00 грн. - прибуття до суду апеляційної інстанції для участі в судовому засіданні, що підтверджено детальним описом виконаних робіт та Актом приймання-передачі виконаних робіт від 11.12.2018 року.

Однак зважаючи, на заяву представника відповідача про застосування співмірності, складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, колегія суддів вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 витрати за надання їй правничої допомоги в розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) гривень.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 витрати на правочину допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: