Справа № 301/2796/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2019 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючого судді Марковича І.І.

при секретарі Чийпеш А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування дійсними та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 17.12 2018 року з даним позовом посилаючись на те, що будинок № 12 по вул. Грушевського в с. Довге Іршавського району належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення про

державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 32731081 від 05 грудня 2016

року. Право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується витягом за номером 74863143 від 05.12.2016 року. Також ОСОБА_2 належить земельна ділянка, площею 0,118 га, кадастровий номер :08:001:0163, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32730150 від 05.12.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 попередньо обговоривши та домовившись про всі умови, 11.09.2017 року подарувала позивачу житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: с. Довге, вул. Грушевського, 12 , Іршавського району та передала це нерухоме майно позивачці у власність, як обдарованому, правовстановлюючі документи, а позивач, у свою чергу, дарунок у вигляді житлового будинку, надвірних споруд та земельної ділянки, прийняв. При укладенні даної угоди між ними було погоджені всі належні умови дарування житлового будинку і земельної ділянки згідно чинного законодавства. Під час укладення угоди житловий будинок та земельна ділянка під заставою та забороною /арештом/ не перебував.

Позивач звернувся до нотаріуса з метою зареєструвати укладений правочин нотаріально, але у реєстрації договору дарування йому було відмовлено, оскільки договір дарування є двостороннім договором, тому при укладенні цього правочину необхідна присутність всіх сторін. Виконати вимоги ст. 719 ЦК України я не має змоги, оскільки відповідач не бажає оформляти договір дарування в нотаріальній конторі, не пояснюючи причини такої відмови. За таких обставин, позивач вимушений звернутись до суду з позовом.

Оскільки фактично умови договору дарування ними було виконані, а саме позивач, як обдарований, прийняв у дар житловий будинок , господарські будівлі та земельну ділянку за адресою: с. Довге, вул. Грушевського ,12 . На даний час він мешкає в будинку та користується земельною ділянкою. Крім того, ОСОБА_2 . передала йому правовстановлюючі документи на земельну ділянку та на будинок та ключі , тому цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за позивачем на зазначений житловий будинок і господарські будівлі і земельну ділянку.

Розгляд справи проведено у відсутності сторін відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України та поданих заяв.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Будинок № 12 по вул. Грушевського в с. Довге Іршавського району належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення про

державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 32731081 від 05 грудня 2016

року. Право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується витягом за номером 74863143 від 05.12.2016 року. Також ОСОБА_2 належить земельна ділянка, площею 0,118 га, кадастровий номер :08:001:0163, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32730150 від 05.12.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 попередньо обговоривши та домовившись про всі умови, 11.09.2017 року подарувала позивачу житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: с. Довге, вул. Грушевського, 12 , Іршавського району та передала це нерухоме майно позивачці у власність, як обдарованому, правовстановлюючі документи, а позивач, у свою чергу, дарунок у вигляді житлового будинку, надвірних споруд та земельної ділянки, прийняв. При укладенні даної угоди між ними було погоджені всі належні умови дарування житлового будинку і земельної ділянки згідно чинного законодавства. Під час укладення угоди житловий будинок та земельна ділянка під заставою та забороною /арештом/ не перебував.

Позивач звернувся до нотаріуса з метою зареєструвати укладений правочин нотаріально, але у реєстрації договору дарування йому було відмовлено, оскільки договір дарування є двостороннім договором, тому при укладенні цього правочину необхідна присутність всіх сторін. Виконати вимоги ст. 719 ЦК України не має змоги, оскільки відповідач не бажає оформляти договір дарування в нотаріальній конторі, не пояснюючи причини такої відмови. За таких обставин, позивач вимушений звернутись до суду з позовом.

Оскільки фактично умови договору дарування ними було виконані, а саме позивач , як обдарований, прийняв у дар житловий будинок , господарські будівлі та земельну ділянку за адресою: с. Довге, вул. Грушевського ,12 . На даний час він мешкає в будинку та користується земельною ділянкою. Крім того, ОСОБА_2 . передала йому правовстановлюючі документи на земельну ділянку та на будинок та ключі , тому цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за позивачем на зазначений житловий будинок і господарські будівлі і земельну ділянку.

У відповідності з ч. 2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Згідно Конституції України усі субєкти права власності рівні перед законом, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом, правовий режим власності визначається виключно законами України.

Законодавчо визначені й інші підстави набуття права власності, зокрема укладення цивільно-правових угод. За чинним Цивільним кодексом України підставами набуття права власності є купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання, спадкування, тощо.

У відповідності до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання .

Згідно із ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України зазначено, що способами захисту цивільних справ та інтересів можуть бути як визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України зазначено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Так, згідно ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду переходить право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача ).

У ст.120 Земельного кодексу України зазначено, що в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи припиняється право власності право користування земельною ділянкою на якій розміщені ці об»єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду оозміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони оозміщені, без зміни її цільового призначення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 219, 244, 328, 717-719 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір дарування житлового будинку, надвірних споруд та земельної ділянки площею 0,118 га, кадастровий номер :08:001:0163, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих в с. Довге, вул. Грушевського,12 Іршавського району Закарпатської області укладений 11.09.2017 року між ОСОБА_2 (дарувальником ) та ОСОБА_1 ( обдарованими).

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок та надвірні споруди, розташовані в с. Довге, вул. Грушевського, 12 Іршавського району Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,118 га, кадастровий номер :08:001:0163, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташованої в с. Довге, вул. Грушевського, 12 Іршавського району Закарпатської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. При цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів » № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя : І. І. Маркович