Справа № 461/4443/18 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/811/2296/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

05 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мікуш Ю.Р., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою предтавника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 травня 2019 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Старий Львів» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Старий Львів» про примусове виконання обов`язку в натурі та припинення дій які порушують гарантовані основним законом права, -

в с т а н о в и в:

Оскаржуваним рішенням первісний позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» заборгованість з утримання будинку в розмірі 5403 (п`ять тисяч чотириста три) грн. 75 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» по 587,33 грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Старий Львів» про примусове виконання обов`язку в натурі та припинення дій? які порушують гарантовані Основним Законом права відмовлено.

Рішення оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 Просив відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, посилаючись лише на те, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до суду.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 17 липня 2019 року в задоволенні клопотання про відстрочення відмовлено у зв`язку з тим, що суду не подано жодних відомостей про майновий стан відповідача ОСОБА_1 , оцінивши які суд мав би можливість дійти висновку, що остання не має змоги оплатити судовий збір у визначеному законом розмірі. Апеляційну скаргу предтавника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 травня 2019 року залишено без руху, надано скаржнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали для подання документів,що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону.

На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надіслав заяву, в якій зазначає, що суд безпідставно посилається на Закон України «Про судовий збір», оскільки на його думку він є неконституційним, а тому суду необхідно керуватися нормами конституції України, які є нормами прямої дії та мають найвищу юридичну силу. Стверджує, що вимога сплатити судовий збір обмежує право відповідача на судовий захист та перекладає обов`язок утримання судів і забезпечення їх функціонування на громадян України. Наполягає на забезпечення захисту прав ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України, забезпечивши відповідачу доступ до правосуддя.

Перевіривши доводи заяви, вважаю, що апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути скаржнику з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо учасник справи, який подав скаргу не усунув недоліки у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги (ч.7 ст.185 ЦПК України).

Згідно з ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) передбачені пільги зі справляння судового збору певним категоріям осіб за певними категоріями справ чи процесуальних дій.

Статтею 8 Закону передбачені умови за яких суд може звільнити особу від сплати судового збору.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , не подав суду жодних доказів того, що відповідач належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законодавцем прямо встановлені пільги щодо сплати судового збору, а також документів, які підтверджують те, що її майновий стан не дозволяє оплатити судовий збір у визначеному законом розмірі. У заяві представник лише вдався до незгоди з мотивами ухвали без руху та оцінки Закону України «Про судовий збір», який на його думку є неконституційним, що свідчить про невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Щодо клопотання про забезпечення відповідачу доступу до правосуддя за рахунок Державного бюджету, суд зазначає, що такий спосіб передбачений лише для осіб, які мають пільги, тобто звільнені від сплати судового збору на підставі закону, та не може бути застосовано до відповідача за відсутності приналежності його до категорії пільговиків.

Щодо тверджень представника, що зобов`язання сплати судового збору обмежує відповідачу доступ до правосуддя, суд зазначає, що детальне спростування зазначеного твердження наведено в ухвалі без руху.

Відтак, оскільки недоліки, які були допущені при поданні апеляційної скарги,а саме не оплата судового збору в розмірі 2641,50 грн. не усунуті , а також суду не подано доказів, які б давали підстави звільнити чи відстрочити відповідачу сплату судового збору враховуючи його майновий стан, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути.

Керуючись ст.ст. 185,357 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу предтавника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 травня 2019 року вважати неподаною та повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги (ч.7 ст.185 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку передбаченому ст.ст.389-391 ЦПК України.

Суддя Мікуш Ю.Р.