Справа № 716/1629/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.19 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.,

за участю

секретаря - Кульки О.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_1 звернулася до Заставнівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем із 2005 по 31.05.2013. В даному шлюбі у них народився син- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після фактичного розпаду сім`ї відповідач матеріально не допомагав утримувати дитину, а тому змушена була звернутись із позовом до суду про стягнення аліментів. Рішенням Застванівського районного суду Чернівецької області від 13.12.2007 вирішено стягувати із відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи із 04.12.2007 і до досягнення ним повноліття.

Позивач посилається на те, що на момент прийняття рішення вона мала постійне місце роботи, отримувала стабільний та достатній дохід, однак 15.06.20-16 позивач була звільнена з останнього місця роботи з ПАТ "Енергопостачальна компанія ЧЕРНІВЦІОБЛЕНЕРГО" у зв`язку із погіршилося її матеріальне становище та відповідно можливість забезпечувати дитину на належному рівні. Крім того позивач посилається на те, що на сьогоднійшій день сума стягуваних аліментів в розмірі 300 грн. є не тільки не достатньою для матеріального утримання дитини, але й меншою за гарантований державою їх розмір. З моменту присудження аліментів та по даний час значно більшився прожитковий мінімум, в зв"язку із чим вона самостійно не спроможна забезпечити потреби дитини на належному рівні. Відповідач є здоровою та працездатною особою, інших дітей чи інших осіб на утриманні не має, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі.

У зв"язку із наведеним позивач просить змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів, згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.12.2007 із 300 грн. на 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов повністю, зазначила, що сторони перебували в зареєстроваому шлюбі із 2005 по 2013 р. Від спільного проживання мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Заставнівського районного суду від 2007 року вирішено стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 300 грн. щомісячно. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, який згодом за заявою стягувача було повернуто стягувачу. Відповідач в подальшому мав виконувати рішення суду добровільно. Однак протягом тривалого часу відповідач матеріально не утримує сина. На даний час матеріальне становище позивача змінилося, крім отримання заробітної плати , інших доходів в неї немає. Вона із сином проживає в м. Чернівці в орендованій квартирі. ОСОБА_4 є учнем 9 класу у зв`язку

із цим змінились потреби відповідного харчування, канцелярського приладдя, гардеробі, також з`явилася потреба в придбанні окулярів та відвідування окуліста. В середньому витрати на утримання сина в позивача становлять 7000 грн. Крім того представник позивача зазначила, що на даний час змінився визначений мінімальний прожитковий розмір аліментів для дитини віком від 6-18 років.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що із 2007 року виконавчий лист не перебуває на виконанні у виконавчій службі, оскільки він сплатив аліменти наперед, аж до 2011 року. В 2014 році він востаннє надавав кошти на утримання сина. На даний час він має іншу сім`ю, проживає в будинку дружини. В 2008 році перебував на заробітках за кордоном. На даний час постійного місця роботи не має, працює по найму. Згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1100 грн. щомісячно.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому любі із 2005 по 31.05.2013. Від спільного проживання мають сина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.12.2005 відповідач є батьком останнього (а.с.8).

Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13.12.2007 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2007 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначена обставина визнана відповідачем ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2019 - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Роз`яснення абз.4 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

Як роз`яснено у п.23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України (в редакції чинній на час вирішення спору) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою звернення позивача до суду з позовом про збільшення розміру аліментів є внесення змін в Сімейний Кодекс України щодо мінімального гарантованого розміру стягуваних аліментів, а також погіршення матеріального становища позивача .

Судом встановлено, що на утриманні позивача знаходиться син- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у 9 класі Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.

Із часу постановлення рішення по 15.06.2016 позивач ОСОБА_3 мала постійне місце роботи, отримувала стабільний та достатній дохід. На даний час позивач ОСОБА_3 не має постійного місця роботи , що вбачається із копії трудової книжки (а.с.19-24) , у зв`язку із чим погіршилося її матеріальне становище та вона не взмозі самостійно забезпечити дитину на належному рівні.

Крім того, з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі в розмір 300 грн. в Україні значно зросли ціни на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності. Аліменти у визначеному судом розмірі на дитину не можуть забезпечити належний рівень, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від сина, офіційно не працює, жодних видів державних, соціальних допомог та компенсацій не отримує, а також не зареєстрований як безробітній в центрі зайнятості, що підтверджується довідками Товтрівською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області №1170 від 31.10.2019, Заставнівської районної філії Чернівецького ОЦЗ №2160/2404.01-19 від 30.09.2019 (а.с.34), інших дітей та утриманців не має, є фізично здоровою особою, яка спроможна сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі.

Оскільки з дня присудження аліментів минуло більше 10 років, їх розмір на час виникнення спірних відносин між сторонами є меншим за мінімальний, що передбачений ч.2 ст. 182 СК України, за цей час погіршилося матеріальне становище позивача, оскільки вона втратила роботу, суд, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини та матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для часткового задоволення позовних вимог і збільшення розміру стягуваних аліментів, раніше визначених судом, до 1200 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів буде необхідним і достатнім для забезпечення нормального розвитку дитини та максимально відповідати її інтересам.

Доводи відповідача про можливість сплачувати аліменти в розмірі 1100 грн. не заслуговує на увагу, оскільки він не надав суду належних доказів важкого матеріального становища та наявності обставин, які б перешкоджали йому у працевлаштуванні. Той факт, що він офіційно не працює, не є достатньою підставою для визначення аліментів у запропонованому ним розмірі.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної

Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991, ст.ст. 180, 182, 184, ст. 192 СК України, керуючись п.1 ч.2 ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити частково.

Збільшити розмір аліментів, стягуваних із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_3 ), жительки АДРЕСА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ) на утримання сина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13.12.2007 в розмірі 300 грн. і стягувати в подальшому аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1200 грн., починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.12.2019

Суддя О.Пухарєва