Номер провадження: 22-ц/813/204/19
Номер справи місцевого суду: 522/5928/17
Головуючий у першій інстанції Погрібний С.О.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь у справі:

Представник відповідача- ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра

-про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, визнання іпотечного договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

28 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовними вимогами в котрих зазначала, що з лютого 2006 року сторони стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 . Мали спільні права та обов`язки, приймали друзів та родичів у себе дома. Всі її сприймали, як дружину відповідача. 25 жовтня 2008 року сторони зареєстрували свої стосунки.

13.08.2007 року, за спільну кошти, вони придбали на ім`я ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , котра, на думку позивачки, є спільною сумісною власністю подружжя.

Згодом,їй стало відомо, що ОСОБА_2 13.08.2007 року уклав з ВАТ КБ «Надра» іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку цю квартиру, без її згоди.

Посилаючись на зазначене просила суд:

-встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з лютого 2006 року до 25 жовтня 2008 року;

-здійснити поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності шляхом визнання за кожним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ;

-визнати недійсним іпотечний договір від 13 серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра», за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_2 ;

-визначити спосіб виконання рішення, встановивши, що таке рішення є підставою для скасування запису про заборону на нерухоме майно № 5472966 - квартиру АДРЕСА_2 , вчиненого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі іпотечного договору від 13.08.2007 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна та визнання іпотечного договору недійсним - задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з лютого 2006 року до 25 жовтня 2008 року.

Здійснено поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, й визнано:

-за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ;

-за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним іпотечний договір від 13 серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г. за № 1546, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_2 ;

Вилучено (припинено запис) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державного реєстру Іпотек) запис про заборону на нерухоме майно № 5472966 - квартиру АДРЕСА_2 , вчиненого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі іпотечного договору від 13.08.2007 року.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в частині здійснення поділу квартири АДРЕСА_2 ; визнанні недійсним іпотечний договір від 13 серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра», та визначити способу виконання рішення з і ухвалити у відповідній частині рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та стягнути понесені судові витрати.

В судове засідання ОСОБА_2 та представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В заяві Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» просить перенести розгляд справи на іншу дату посилаючись на завантаженість.

Судова колегія з врахуванням тривалості знаходження справи в апеляційному суді та вимог ст.3712 ч.2 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що районний суд не дослідив іпотечний договір відповідно до котрого п.2.1.3 ОСОБА_2 підтвердив , що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі-позивача, а тому вони не могли знати , що майно є спільною сумісною власністю. Набуття спірної квартири в період спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності так як не встановлено, що саме спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя стали підставою для придбання спірної квартири. Спірна квартира придбавалась за кредитні кошти, а відсутність згоди позивачки не є підставою для визнання договору іпотеки недійсною так як єдиним власником нерухомого майна 13.08.2007 року був ОСОБА_2

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що з`явились,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в порядку ст.367 ЦПК України, судова колегія приходить до наступного.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю районний суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не заперечував самого факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу у період з лютого 2006 року по 25 жовтня 2008 року та підтверджується показами свідків та фото таблицею.

Визнаючи квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю сторін, районний суд виходив з того, що вона набута в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї під час перебування у фактичних шлюбних відносинах.

Визнаючи недійсний іпотечний договір від 13 серпня 2007 року укладений між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра», районний суд виходив з вимог ст.203 частини 1 та 215 частини 1 ЦК України. При цьому зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуваючи у шлюбних відносинах, вели спільне господарство й проживали однією сім`єю, а тому відсутність згоди другого співвласника на передачу майна в іпотеку є порушенням вимоги частини 3 ст.65 СК України, за якою така згода потребує нотаріального посвідчення.

Разом з цим, районний суд вважав необхідним скасувати державну реєстрацію обмежень( іпотеки) так як договір іпотеки визнав недійсним.

Проте з таким висновком районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 13 серпня 2007 року ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 05/08/2007/840-К/519 та договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 ( а.с.17-22).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №82034769 від 09.03.2017 року відповідачу ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2 . Підставою набуття права власності є договір купівлі-продажу від 13.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г.

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ця квартира обтяжена іпотечним договором від 13.08.2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством Комерційним банком «Надра» в порядку забезпечення зобов`язань за кредитним договором №05/08/2007/840-К/519 від 13 серпня 2007 року, укладеного між тими ж сторонами.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 25 жовтня 2008 року зареєстрували у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №1602.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із чч.1, 2 ст.21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які, за законом, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що сторони проживали однією сім`єю без перебування в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі з лютого 2006 року та вважав, що спірна квартира є їх спільною сумісною власністю, оскільки вони були пов`язані спільним побутом,мали взаємні права та обов`язки, один сімейний бюджет.Разом відпочивали,відвідували друзів та родичів,приймали їх у себе дома.

Згідно зі ст.74 СК, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього кодексу.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст.74 СК поширюється на правовідносини між чоловіком і жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, районному суду необхідно було встановити факт створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте),а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що джерелом набуття спірної квартири є кредитні кошти отримані ОСОБА_2 за договором № 05/08/2007/840-К/519 року в сумі 198000 доларів США, отримані ним 13 серпня 2007 року .

За правилами ст.77 частини 1 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Належних та допустимих доказів щодо надання позивачкою коштів чи сплати позивачкою зазначеного кредиту, за придбання відповідачем спірної квартири, матеріали справи не містять.

Позивачем не надано доказів на підтвердження з жовтня 2006 року спільних прав та обовязків між ними, а спільний відпочинок, поїздки, відвідування родичів не є підставами для визначення майна сумісним, а тому районний суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

За змістом статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Виходячи з того, що спірна квартира ОСОБА_2 придбана виключно за кредитні кошти банку, ОСОБА_1 не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів , які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність у сторін в період з жовтня 2006 року прав та обов`язків, судова колегія приходить до висновку, що районний суд помилково дійшов до висновку, що вона є спільною сумісною власністю сторін та придбана в період проживання однією сім`єю без перебування в шлюбі.

Визнання відповідачем вимог ОСОБА_1 , судова колегія оцінює критично, так як їх інтереси пересікаються.

Виходячи з того, що квартира АДРЕСА_2 придбана ОСОБА_2 за кредитні кошти Банку до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 висновок щодо її поділу та визнання за нею Ѕ її частки є помилковим.

З врахуванням зазначеного та виходячи з того, що ОСОБА_1 не довела, що Ѕ частина спірної кварти, котра знаходиться під обтяженням, належить їй на праві власності, районний суд помилково вважав , що її згода на передачу в іпотеку є обов`язковою.

За таких обставин районний суд безпідставно визнав недійсним договір іпотеки та вилучив з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державного реєстру Іпотек) запис про заборону на нерухоме майно № 5472966 - квартиру АДРЕСА_2 , вчиненого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі іпотечного договору від 13.08.2007 року так як при його укладені не було порушено вимог ст.65 ч.3 СК України, що не давало підстав в силу ст. 203 ч.1 та 215 ч.1 ЦК України для визнання договору іпотеки недійсним.

З врахуванням вищезазначеного та у відповідності до вимог ст.367 ЦПК України судова колегія з підстав ст.376 ЦПК України скасовує рішення суду та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367,368,374, 376,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року скасувати та прийняти постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, визнання іпотечного договору недійсним залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІНД. Код НОМЕР_1 ) на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» ( ) понесені судові витрати в сумі 18 251 грн.47 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 02.09.2019 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра