Справа №705/681/19
2/705/1253/19

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2019 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді Мазуренко Ю.В.
при секретарі Щербаковій Л.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
В лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 029254 серії А, виданому 11.11.1985 р. ОСОБА_4 та членам його родини: дружині ОСОБА_1 та донькам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у користування їм було надано квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Також, позивач в позові посилається на те, що разом зі своєю донькою ОСОБА_7 та її родиною зареєстрована та проживає у вищевказаній квартирі. Проте, ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у квартирі не проживають вже понад 12 років, будь-які їхні особисті речі у квартирі відсутні, вони не приймають участі в утриманні квартири та ніколи не здійснювали оплату за комунальні послуги. В позові вказано, що реєстрація відповідачіву будинку позбавляє позивача в повному обсязі свого права володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 та її дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у будинку за адресою: АДРЕСА_2 . та встановити порядок виконання судового рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для знаття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 28.11.2019 р. на підставі відповідної заяви позивача було залишено без розгляду позов в частині позовних вимог про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 , будучи повідомлена належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність із врахуванням заяви про залишення позову без розгляду. У заяві також вказано, що позовні вимоги вона підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином рекомендованим листом, який згідно з роздруківки відстеження поштового повідомлення з офіційного сайту «Укрпошта», було вручено особисто. Також, в матеріалах справи є підтвердження про отримання судових повісток. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подала, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належним чином про розгляд справи.
Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Суд у судовому засіданні, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності позивача та відповідача, враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України.
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно ордеру на житлове приміщення № 029254 серії А від 11.11.1985 р., що виданий на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 було надано житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.10.2018 р. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умані Черкаської області.
07.02.2019 р. судом було направлено запит до виконавчого комітету Уманської міської ради про встановлення зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
На запит суду, 19.02.2019 р. виконавчим комітетом Уманської міської ради було надано відповідь, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а з приводу реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування ОСОБА_3 у відділі відсутня інформація.
Відповідно до довідки Гродзівської сільської ради Уманського району за № 192 від 01.12.2014 р. ОСОБА_2 , дійсно проживає в АДРЕСА_3 без приписки з лютого 2007 р. Також, в довідці вказано, що разом з нею на даний час проживають її діти: ОСОБА_3 , 2001 р.н., ОСОБА_8 , 2009 р.н., ОСОБА_9 , 2015 р.н.
Згідно довідки Дмитрушківської сільської ради Уманського району від 11.04.2019 р. ОСОБА_2 , 1983 р.н., проживає без місця реєстрації в АДРЕСА_3 разом з дітьми: ОСОБА_3 , 2001 р.н., ОСОБА_8 , 2009 р.н., ОСОБА_9 , 2015 р.н.
Відповідно до довідки Дмитрушківської сільської ради Уманського району від 11.04.2019 р. ОСОБА_2 , 1983 р.н., проживає без місця реєстрації в АДРЕСА_3 з лютого 2007 р. і по даний час.
Згідно акту про фактичне проживання (не проживання) від 27.01.2019 р., виданого ОСББ «ДІАНА-УМАНЬ» за підписами сусідів квартири: АДРЕСА_4 ОСОБА_13 , № 43 ОСОБА_14 , № 36 ОСОБА_15 - ОСОБА_2 , дочка, не проживає з сім`єю з лютого 2007 р. «…на даний час і на даній адресі…».
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі 6-ти місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім`ї права користування займаним приміщенням.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» відповідно до ст. 107 ЖК України (аналогічна ст.167 ЖК України) наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, утворення сім`ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Позовна вимога про встановлення порядку виконання судового рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для знаття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_1 - не підлягає задоволенню з таких підстав.
З норм статей 3, 7, 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється вповноваженим органом реєстрації виконавчим органом міської ради відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України правил на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення цієї особи права користування житловим приміщенням. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 ЦПК України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень ЦПК України щодо компетенції суду, останній не може підміняти інший державний орган та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього державного органу. Судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що вимога позивача про встановлення порядку виконання судового рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , не може бути задоволена.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 258-259, 263, 265, 280-288, 354ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя Ю.В. Мазуренко