Cправа № 563/55/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2019 року

Корецький районний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді Кулика Є.В.

секретар судового засідання Федичканич В.Ю.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ДП "Центр державного земельного кадастру", Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області, Відділу Держгеокадастру в Корецькому районі про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

До суду звернувся ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ДП "Центр державного земельного кадастру", Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області, Відділу Держгеокадастру в Корецькому районі про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обгрунтування позову вказує, що є власником земельної ділянки розміром 0,7 га, кадастровий номер :06:009:0070, яка знаходиться на території Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області з 2014 року. Дана земельна ділянка з північної сторони межувала, яка перебувала у користуванні пайгоспу "Нива". На даний час земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 часу передачі сусідньої земельної ділянки у їх власність з відповідачами виникають непорозуміння стосовно меж суміжних земельних ділянок. В серпні 2014 року, після факту захоплення ОСОБА_2, позивач був змушений звернутись до проектної організації стосовно відновлення меж земельної ділянки в натурі. Після чого земельну ділянку було закріплено 4 (чотирьма) межовими знаками довгострокового зберігання, які були передані ОСОБА_4 на зберігання. Цього ж року, ОСОБА_2 повторно здійснив захоплення земельної ділянки, належної позивачу, мотивуючи це тим, що площа його земельної ділянки не відповідає тим розмврам, які вказані у його документації на цю земельну ділянку так в державному акті. В результаті цих дій, межові знаки земельної ділянки, зі сторони земельної ділянки ОСОБА_2 знищені, а відповідач відорав частину земельної ділянки собі та засіяв її. Відновлення межових знаків вдруге закінчилось таким самим результатом. Актом обстеження, складеним Річецькою сільською радою, після обстеження земельних ділянок було встановлено, що має місце часткове накладання земельних ділянок, згідно з попередньо винесеними в натурі межами. Комісією було запропоноване мирне вирішення спру, проте ОСОБА_2 на компроміс не погодився. На будь-які спроби вирішити вказане питання в позасудовому порядку реагує криками та лайкою.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Додатково пояснили, що відповідач відорав та користується частиною земельної ділянки позивача. Помилка при виготовленні державних актів сталась не з вини позивача. Наполягала на задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, вказали, що позов є безпідставним, оскільки відсутні докази, що відповідач фактично використовує не свою земельну ділянку. Вважають, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, так як земельна ділянка була відведена у 2009 році, а ОСОБА_2 земельну ділянку отримав у спадщину після смерті сина. Позивачу ж його земельна ділянка була надана лише у 2014 році.

Представник Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області в судове засідання не з'явився. На адресу суду надав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник ДП "Центр державного земельного кадастру" ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила, що ДП "Центр державного земельного кадастру" мають схему розпаювання масиву №11 Рілля, щодо схеми розпаювання №11 Пасовище, то її не виявлено. Координати земельної ділянки належної ОСОБА_2 занесені, згідно схеми, а от земельна ділянка ОСОБА_4 не відповідає схемі розпаювання. Додатково вказала, що при зміні координат спір між сторонами не вирішиться, тому що в даному масиві не вистачає площі. Оскільки відсутні первинні документи про розпаювання масивів № 11 Рілля та № 11 Пасовище, то визначити який масив було розпайовано першим не вдалось. При розпаюванні земельних ділянок не було враховано особливості їх конфігурації. Тому необхідно розробити новий проект організації території, так як весь масив розпайовано неправильно.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5 та представник Відділу Держгеокадастру в Корецькому районі в судові засідання не з'явились, хоча повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відзив не подавали.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, покази свідків, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28560978 від 24 жовтня 2014 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,7 га., кадастровий номер :06:009:0070, що розташована на території Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області. Дата державної реєстрації земельної ділянки 14 серпня 2014 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 лютого 2016 року, виданого приватним нотаріусом Корецького районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_8 ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_10 отримали у спадщину по 1/3 частці всього його майна, зокрема, земельну ділянку площею 3,1931 га., що розташована на території Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. кадастровий номер :06:009:0059.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-018 від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить по 1/3 частці земельної ділянки площею 3,1931 га., кадастровий номер :06:009:0059, що розташована на території Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області. Дата державної реєстрації земельної ділянки 07 серпня 2009 року.

Суд бере до уваги дані Публічної кадастрової карти України, із яких вбачається, що земельні ділянки з кадастровим номером :06:009:0059, що належить ОСОБА_6В,, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 частково накладається з земельною ділянкою з кадастровим номером :06:009:0070, власником якої є ОСОБА_4 Вказане підтверджується і актом обстеження суміжних земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які знаходяться поза межами с.Козак Корецького району Рівненської області від 17 травня 2016 року.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У позовній заяві позивач просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, проте не вказує яким чином повинно бути захищено його право власності.

Позивачем не надано доказів, яку саме частину земельної ділянки самовільно зайнято відповідачами. Подані позивачем акти обстеження земельних ділянок, не є доказами, на підставі яких можна дійти до висновку про задоволення позовних вимог. Будь-яких інших належних і достатніх доказів для підтвердження доведення позовних вимог позивачем не надано.

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними, згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 19 березня 2010 р.) роз'яснено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Заявляючи позов про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, позивач повинен довести факт порушення його прав, вчинення неправомірних дій відповідачем, причинний зв'язок між діями відповідача і порушенням прав позивача, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 не визнавав факт зайняття ним земельної ділянки позивача, оскільки вважає свої дії правомірними і частину відораної землі своєю власністю. У зв'язку з цим, судом роз'яснювалося право позивачу та його представнику на подання клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи. Проте, таким правом вони не скористалися.

Таким чином, маючи беззаперечне право власності на земельну ділянку, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження порушеного його права користування вказаною земельною ділянкою, в яких межах та в якій частині земельної ділянки вказане право обмежене.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має правовстановлюючі документи на частину земельної ділянки, яку використовує позивач ОСОБА_4 Внаслідок допущення помилок при розпаюванні, виготовленні технічної документації на землю земельні ділянки, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_4 частково накладаються одна на одну.

Разом з тим, враховуючи, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, позовні вимоги ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою (без визначення виду і способу захисту) не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права.

Зважаючи на часткове накладання земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2, то задоволення позовних вимог по справі жодним чином не захистить права позивача та не вирішить питання щодо меж земельних ділянок.

Тому суд вважає, що обраний позивачем конкретний спосіб захисту не є ефективним способом захисту його прав. Суд наголошує, що, в свою чергу, позивач не позбавлений права звернутись до суду із відповідним позовом з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, в разі, якщо спір не буде вирішено сторонами самостійно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 263, 265ЦПК України, на підставі ст.ст. 253, 256-258, 261, 264, 267, 316, 317, 319, 526, 611, 629, 1049, 1054ЦК України, ст.ст. 78, 152 ЗК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ДП "Центр державного земельного кадастру", Річецької сільської ради Корецького району Рівненської області, Відділу Держгеокадастру в Корецькому районі про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Відповідно до п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається через Корецький районний суд Рівненської області.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 січня 2019 року.

Суддя: Є.В. Кулик