Ухвала

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 761/29113/14-ц

провадження № 61-25612св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2,

треті особи: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом?янської районної у місті Києві державної адміністрації,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін заяву ОСОБА_1 про роз?яснення постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з указаним позовом, посилаючись на те, що з 18 листопада 1995 року по 07 серпня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3

У період шлюбу вони набули право власності на квартиру АДРЕСА_2, квартиру АДРЕСА_1, автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

ОСОБА_1 просив суд здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши йому у власність квартиру АДРЕСА_2 та мотоцикл «BMW» без бокового причепу; виділити ОСОБА_2 у власність квартиру АДРЕСА_1 і автомобіль «Volvo»; визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з ним.

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визначити місце проживання ОСОБА_3 з нею; визнати трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю подружжя; поділити майно, що є їх спільною сумісною власністю, виділивши їй трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що еквівалентно 3 080 000,00 грн; виділити ОСОБА_1 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що еквівалентно

3 080 000,00 грн; мотоцикл «BMW» без бокового причепу 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США, що еквівалентно 400 400,00 грн; автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, що еквівалентно 577 588,00 грн, всього виділити ОСОБА_1 майна на загальну суму 4 057 988,00 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки виділеного йому в натурі майна у сумі 22 227,00 доларів США, що еквівалентно 488 994,00 грн; квартиру АДРЕСА_1 вважала своєю особистою власністю.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що станом на

25 січня 2016 року становить 3 470 600,00 грн; двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 2 974 800,00 грн; мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю

18 200,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 451 178,00 грн, та автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 650 836,66 грн, а разом на загальну суму 304 454,00 доларів США, яка станом на 25 січня 2016 року складає 7 547 414,66 грн.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що станом на

25 січня 2016 року становить 3 470 600,00 грн, та мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США, що станом на 25 січня

2016 року становить 451 178,00 грн, а всього на суму 158 200,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року складає 3 921 778,00 грн.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США, що станом на 25 січня

2016 року складає 2 974 800,00 грн, та автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 650 836,66 грн, а всього на загальну суму 146 254,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року складає 3 625 636,66 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки спільного сумісного майна подружжя у розмірі 11 946,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 296 141,3,4 грн.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком - ОСОБА_1

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя трикімнатну квартиру

АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США; двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США; мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США та автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, а разом на загальну суму 304 454,00 доларів США.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США та автомобіль «Volvo»,

2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США та мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки спільного сумісного майна подружжя у розмірі 14 027,00 доларів США.

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_2

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1, скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від

11 квітня 2016 року та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року.

Постановою Верховного Суду України від 12 липня 2017 року задоволено частково заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня

2016 року, скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року виправлено в резолютивній частині постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 липня 2017 року описку, виклавши абзац 2 резолютивної частини постанови в такій редакції: «Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року в частині вирішення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини скасовано, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від

25 січня 2016 року в цій частині залишено в силі.

У травні 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли заяви про роз?яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року та про виправлення описки в постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз?яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року та заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду України від 12 липня

2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя відмовлено.

19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про роз'яснення постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, у якій просить роз'яснити в якій частині заява ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року задоволено, в якій частині відмовлено (або не розглядалась, тому залишилась в силі); в якому об'ємі переглядалась ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року Верховним Судом України; в якій частині ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року після перегляду Верховним Судом України скасована та направлена на новий розгляд; в якій частині ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року не переглядалась та, відповідно, незмінена, не скасована.

Заява мотивована тим, що у ОСОБА_1 виникли труднощі при виконанні рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року в частині позовних вимог щодо поділу майна подружжя. Позивачу відмовлено в реєстрації права власності на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року, оскільки реєстратор помиляється та вважає, що Верховним Судом України 12 липня 2017 року було скасовано повністю ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року та тільки в частині місця проживання дитини направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Виникла плутанина в трактовці постанови Верховного Суду України від

12 липня 2017 року та ухвали Верховного Суду України від 06 вересня

2017 року.

У ОСОБА_1 виникли труднощі в реєстрації права власності (взагалі неможливо зареєструвати право власності на майно, яке було поділено рішенням суду). Судом першої та апеляційної інстанцій незрозуміло та проігноровано, те, що ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року Верховним Судом України переглядалась не в повному обсязі, а лише в межах застосування судом норм статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, а в частині поділу майна залишена в силі, так як не переглядалась.

Судам нижчих ланок, не зрозуміла доля ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня

2016 року в частині позовних вимог щодо поділу майна подружжя.

У грудні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Заява про роз'яснення постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року не підлягає задоволенню з таких підстав.

Тлумачення статті 271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз'яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз'ясненні рішення.

Роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Аналіз заяви про роз'ясненняпостанови Верховного Суду України від

12 липня 2017 року свідчить, що вона стосується роз'яснення мотивів та резолютивної частини ухваленої постанови Верховного Суду України від

12 липня 2017 року.

Тому колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року у справі № 761/29113/14-ц слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз?яснення постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило