Справа № 163/1538/18
Провадження № 2/163/14/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

15 січня 2019 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_1 просить постановити рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що є співвласником квартири за вищевказаною адресою. Іншими співвласниками є її чоловік ОСОБА_3 та дві дочки - ОСОБА_4, ОСОБА_5 Відповідач доводиться їй онуком і з 2003 року в квартирі не проживає, нею не користується та участі в її утриманні не приймає. Його реєстрація в цьому житлі створює додаткові витрати по сплаті комунальних послуг і позбавляє її можливості оформити субсидію, тим самим створює перешкоди у здійсненні права власності. В добровільному порядку знятись з реєстрації відповідач відмовляється з мотивів перебування за кордоном і браком часу.

Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності. Висловила згоду на проведення заочного розгляду справи.

Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив.

З огляду на викладене суд провів заочний розгляду позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України.

Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини.

З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.09.2009 року серії НОМЕР_3 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3

Копіями будинкової книги і довідки Любомльської міської ради від 12.07.2018 року стверджено, що у цій квартирі зареєстровані три її співвласники - позивач, її чоловік ОСОБА_3, дочка ОСОБА_4 та онук позивача ОСОБА_2, який як стверджено довідкою міської ради за цією адресою з 2003 року не проживає.

Відповідно із ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У справі встановлено, що позивач є співвласником спірного житла. Відповідач у ньому не проживає без поважних причин уже понад п'ятнадцяти років. При цьому він вибув із квартири за власним волевиявленням і поважність причин його непроживання в житлі під час розгляду позову не доведена. Перешкоди для вселення відповідача в квартиру упродовж цього періоду були відсутні, оскільки інше по справі не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту у заявлений спосіб шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 704(сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Любомльським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ім'я позивача - ОСОБА_1; місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_1.

Ім'я відповідача - ОСОБА_2; місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_2.

Головуючий : суддя С.С.Чишій