Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 473/1285/16-ц

провадження № 61-46287св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В., від 20 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», банк), від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В. В., про визнання дій банку щодо перерахунку коштів у сумі 4 тис. грн на його закритий рахунок в ПАТ «Дельта Банк» № НОМЕР_1 протиправними, зобов'язання ПАТ «Дельта Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В., перерахувати вказані кошти на поточний рахунок, відкритий на його ім'я в «ОТП-Банк» № НОМЕР_2.

20 квітня 2016 року ОСОБА_2 до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області було подано нову редакцію позовної заяви до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. про визнання дій банку щодо перерахування коштів у сумі 4 тис. грн на його закритий рахунок в ПАТ «Дельта Банк» № НОМЕР_1 протиправними, зобов'язання ПАТ «Дельта Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В. В., перерахувати вказані кошти на поточний рахунок, відкритий на його ім'я в ПАТ «ОТП-Банк» № НОМЕР_2.

25 квітня 2016 року ОСОБА_2 до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області було подано позовну заяву до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. у новій редакції, в якій позивач просив визнати дії банку щодо перерахування коштів у сумі 4 тис. грн на його закритий рахунок в ПАТ «Дельта Банк» № НОМЕР_1 протиправними, зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. перерахувати вказані кошти на поточний рахунок, відкритий на його ім'я в ПАТ «ОТП-Банк» № НОМЕР_2.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17 вересня 2015 року він закрив поточний рахунок, відкритий на його ім'я в ПАТ «Дельта Банк». 15 жовтня 2015 року його дружина помилково перерахувала грошові кошти в сумі 4 тис. грн на закритий ним рахунок в ПАТ «Дельта Банк». На його неодноразові звернення про повернення помилково перерахованих коштів, банк повідомив йому про початок процедури ліквідації банку з 02 жовтня 2015 року та про задоволення його вимог як кредитора в порядку, строки та розмірі, передбачених статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Оскільки банк здійснив зарахування коштів на закритий рахунок протиправно, є недобросовісним набувачем грошових коштів та відмовляється добровільно повертати безпідставно набуті грошові кошти, позивач змушений звернутися до суду з позовом про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. здійснити перерахування коштів у сумі 4 тис. грн з рахунку № НОМЕР_3 в ПАТ «Дельта Банк» на його рахунок № НОМЕР_2, відкритий в ПАТ «ОТП-Банк».

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» в особі Кадирова В. В. про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії закрито.

Постановляючи ухвалу, міськрайонний суд керувався пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК України, 2004 року, та виходив з того, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, виконує функції державного управління, а тому даний позов має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2016 року скасовано, а вирішення питання про закриття провадження у справі передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановляючи ухвалу, апеляційний суд виходив із того, що згідно змісту позовної заяви спір виник у зв'язку із здійсненням ПАТ «Дельта Банк» банківської операції щодо зарахування коштів на рахунок позивача ОСОБА_2, який вважає вказані дії саме банку неправомірними. У зв'язку з цим ОСОБА_2 у позовній заяві, у тому числі і в новій її редакції, просив визнати протиправними дії банку по зарахуванню грошових коштів на його рахунок, зобов'язавши відповідача ПАТ «Дельта Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В. В., здійснити перерахунок вказаних коштів на його рахунок в іншому банку. Таким чином, позивачем пред'явлено вимоги до ПАТ «Дельта Банк», як до юридичної особи, від імені якої діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 липня 2016 року справу за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії передано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва, у складі судді Новака Р. В., від 16 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. здійснити перерахунок коштів у сумі 4 тис. грн з рахунку № НОМЕР_3 в ПАТ «Дельта Банк» на рахунок позивача № НОМЕР_2, відкритий в ПАТ «ОТП-Банк». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що права позивача було порушено, оскільки відповідач безпідставно відмовив у перерахунку коштів, які було зараховано на закритий рахунок позивача у ПАТ «Дельта Банк».

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявою про повернення помилково перерахованих коштів у сумі 4 тис. грн 26 жовтня 2015 року, тобто після початку ліквідаційної процедури ПАТ «Дельта Банк», що унеможливлює примусове стягнення коштів з відповідача в силу положень пункту 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року та залишити в силі заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що банком безпідставно було відмовлено у поверненні коштів, помилково зарахованих на належний позивачу рахунок, який на момент зарахування грошових коштів було закрито. ПАТ «Дельта Банк» є недобросовісним набувачем грошових коштів, а тому в силу положень статті 400 ЦК України зобов'язаний повернути їх позивачу. Судом апеляційної інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

20 листопада 2018 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» до Верховного Суду направлено відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2, який мотивовано тим, що доводи касаційної скарги не спростовують правильного по суті рішення апеляційного суду. Задоволення вимог кредиторів здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що відповідно до умов договору № 007-14557-300114 на відкриття та обслуговування поточного рахунку від 30 січня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» відкрив на ім'я ОСОБА_2 поточний рахунок № НОМЕР_3.

17 вересня 2015 року договір № 007-14557-300114 від 30 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк», припинив свою дію, а рахунок № НОМЕР_3, відкритий відповідно до договору, було закрито.

15 жовтня 2015 року дружиною ОСОБА_2 на рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «Дельта Банк» було перераховано грошові кошти у сумі 4 тис. грн.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03 серпня 2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою Національного банку України № 664 від 02 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02 жовтня 2015 року розпочата процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно, яка була продовжена до 04 жовтня 2019 року.

26 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявою про повернення помилково перерахованих коштів у сумі 4 тис. грн або здійснення їх перерахування на його рахунок в ПАТ «ОТП-Банк».

Листом № 05-3142600 від 28 жовтня 2015 року банком повідомлено ОСОБА_2 про те, що задоволення вимог кредиторів здійснюватиметься за рахунок коштів, одержаних в процесі ліквідації банку в порядку, строки та розмірах, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що передбачено частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

28 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» з кредиторською вимогою про визнання його кредитором ПАТ «Дельта Банк».

Вимоги ОСОБА_2було включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів, що підтверджується витягом з реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк». ОСОБА_2 віднесений до 7 черги кредиторів з зазначенням р/р № НОМЕР_3 з сумою до виплати 4 тис. грн.

У відповідності зі статтею 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15, який було враховано апеляційним судом при розгляді справи.

На момент звернення ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про повернення помилково перерахованих коштів та на час розгляду справи судами у банку була запроваджена процедура ліквідації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-254цс18) висловлено наступний правовий висновок.

Відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після початку процедури ліквідації банку вимоги кредиторів задовольняються в порядку визначеної статтею 52 Закону черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації банку не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою Законом.

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача і початок процедури його ліквідації як юридичної особи зумовили для позивача настання правових наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбачених Законом порядку та черговості.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком (в якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації) зобов'язань перед кредиторами, норми Закону є спеціальними; Закон є пріоритетним щодо інших нормативних актів України у цих правовідносинах.

Запровадження тимчасової адміністрації у банку та початок процедури його ліквідації унеможливлюють стягнення з банку коштів в інший спосіб, аніж це передбачено Законом.

Аналогічні висновки щодо правильного застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 12-20гс18, за змістом якої під час дії тимчасової адміністрації та/або запровадження процедури ліквідації, вимоги вкладників та інших кредиторів банку поза процедурою ліквідації не задовольняються (згідно з системним аналізом норм пункту 6 статті 2, пункту 16 статті 2, підпунктів 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, обґрунтовано виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 4 тис. грн після початку ліквідаційної процедури ПАТ «Дельта Банк», що унеможливлює примусове стягнення коштів з відповідача із урахуванням положень пункту 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційним судом правильно застосовано положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, оскільки суд апеляційної інстанції при вирішенні спору по суті правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального та процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цього висновку не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Б. І. Гулько
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта