РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/704/19

Провадження № 2/700/312/19

20 серпня 2019 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/704/19 провадження №2/700/312/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 19 квітня 2019 року він придбав у ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0,19 га для ведення особистого селянського господарства, на яких розташований будинок. Вказаний факт підтверджується договором купівлі-продажу та отримання відповідачем коштів у повному обсязі. Після підписання договору він фактично вступив у володіння будинком. Розпочав його ремонт. Однією з умов договору було те, що сторони нотаріально посвідчать даний договір після оформлення продавцем всіх документів необхідних нотаріусу для вчинення ним вищевказаної нотаріальної дії, але в будь-якому випадку до 01 травня 2019 року. Однак у домовлений день відповідач не з`явилася до нотаріальної контори, не повідомивши причини, внаслідок чого позивачем неодноразово було направлено листи-пропозиції відповідачу з`явитися до нотаріальної контори. Проте відповідач ухилилася від вищезазначених дій. Так як між ними було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, зокрема істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет і ціна. Із вказаних обставин, предметом договору є будинок та земельні ділянки, які фактично продала ОСОБА_2 за ціною, узгодженою сторонами. Оскільки позивач позбавлений права зареєструвати договір купівлі-продажу у нотаріуса та зареєструвати свої права на куплене майно, тому змушений звернутися до суду про визнання даного договору дійсним.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, просив суд про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про те, що позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

19 квітня 2019 року між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0, 19 га для ведення особистого селянського господарства, на яких розташований будинок.

Даний факт підтверджується розпискою про отримання продавцем коштів за будинок та земельні ділянки від 19.04.2019 року.

Однією з умов укладеного договору було те, що сторони нотаріально посвідчать договір купівлі-продажу до 01 травня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 Цивільного кодексу предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 ЦК України, згідно з вимогами якої такий договір є нікчемним. Згідно з ч.2 вказаної статті ЦК, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частиною 3 статті 640 ЦК України, визначено, що договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Оскільки сторони у справі домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, що підтверджено письмовими доказами, проте одна із сторін, а саме відповідач у справі ухиляється від його нотаріального посвідчення, а також враховуючи, що визнання відповідачем у справі позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про можливість визнання дійсним договору купівлі-продажу від 19.04.2019 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208,218,220,526,638,640,655-657 ЦК України, ст.ст. 1-13,76-81, 200, 206, 258-259, 263-268, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу будинковолодіння: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,19 га для ведення особистого селянського господарства, на яких розташований будинок, укладений між продавцем ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 та покупцем ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 19.04.2019 року .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - Н.В. Бесараб