РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Кучиної Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 569/14458/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 150000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 жовтня 2018 року уклав з відповідачем письмовий договір позики, за умовами якого позичив відповідачу 150000 гривень, які останній, відповідно до вимог пункту 6 договору позики, зобов`язався повернути йому до 10 квітня 2019 року. 10 травня 2019 року він особисто вручив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за договором позики, однак відповідач вказану вимогу проігнорував і кошти йому не повернув.

Позивач ОСОБА_1 подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав та просить суд розглянути справу за його відсутності. У своїй заяві відповідач зазначив про те, що наслідки відповідних процесуальних дій йому відомі.

Дослідивши надані сторонами письмові докази та враховуючи встановлені на їх підставі обставини і факти, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, за яким позивач надав у позику відповідачу грошові кошти у сумі 150000 гривень, які останній зобов`язався повернути позивачу до 10 квітня 2019 року.

Факт отримання позики підтверджується дослідженим судом письмовим договором позики від 10 жовтня 2018 року.

10 травня 2019 року позивач особисто вручив відповідачу вимогу про негайну сплату заборгованості за договором позики, однак відповідач вказану вимогу не виконав і отримані за договором позики кошти позивачу не повернув.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною другою статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На пiдставi ст.509, ст.526, ст.530, ст.1046, ст.1048, ст.1049, ст.1050 ЦК України, керуючись ст.ст.258,259,263,264,265,273,352,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позикизадовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок заборгованості за договором позики від 10 жовтня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень 00 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцятиднів з дня його складення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд або безпосередньо до Рівненського апеляцiйного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Н.Г.Кучина