КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 752/22912/18

провадження номер № 22-ц/824/13159/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Савченка С.І., Яворського М.А.,

за участю секретаря - Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Школи вищої спортивної майстерності міста Києвана рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року у складі судді Колдіної О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Школи вищої спортивної майстерності міста Києва про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Школи вищої спортивної майстерності міста Києва (далі - ШВСМ міста Києва) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що з 02 вересня 2013 року її прийнято на роботу до ШВСМ міста Києва на посаду тренера - викладача з плавання. Наказом № 44-к від 02 жовтня 2018 року її звільнено з роботи у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Вказувала, що підставами для її звільнення були: висновок комісії з проведення службового розслідування, створеної згідно листа Департаменту молоді та спорту від 07 серпня 2018 року №078-153, оформлений протоколом №6 від 06 вересня 2018 року; накази №34-к від 16 липня 2018 року та №35-к від 19 липня 2018 року, якими їй оголошено догани.

Посилаючись на те, що висновок комісії з проведення службового розслідування, оформлений протоколом №6 від 06 вересня 2018 року, не ґрунтується на об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, а наказами №34-к від 16 липня 2018 року та №35-к від 19 липня 2018 року, не встановлено конкретних обставин, що свідчать про невиконання нею службових обов`язків і порушення трудової дисципліни, ОСОБА_1 просила визнати неправомірним її звільнення та скасувати наказ № 44-к від 02 жовтня 2018 року про звільнення; поновити її на посаді тренера - викладача з плавання ШВСМ міста Києва; зобов`язати ШВСМ міста Києва здійснити їй виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 03 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2018 року у розмірі 26 229 грн 00 коп., без врахування обов`язкових платежів і зборів.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірним звільнення ОСОБА_1 та скасовано наказ № 44-к від 02 жовтня 2018 року про її звільнення.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді тренера - викладача з плавання ШВСМ міста Києва.

Зобов`язано ШВСМ міста Києва здійснити ОСОБА_1 виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 03 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2018 року у розмірі 26 229 грн (без врахування обов`язкових платежів і зборів).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ШВСМ міста Києва подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про те, що протокол засідання комісії з проведення службового розслідування від 06 вересня 2018 року та наказ №35-к від 19 липня 2018 року, не містять посилань на те, які саме положення наказів ШВСМ міста Києва, статуту ШВСМ міста Києва та правил внутрішнього трудового розпорядку були порушені позивачем, не ґрунтуються на матеріалах справи. Вказує, що в тексті протоколу засідання комісії з проведення службового розслідування вказано про невиконання позивачем наказу ШВСМ міста Києва № 4 від 02 січня 2017 року, з яким вона була ознайомлена під розписку, та яким визначено, що у відповідності до Закону України «Про антидопінговий контроль у спорті» тренери-викладачі зобов`язані вжити заходи щодо запобіганню вживання учнями-спортсменами різних видів допінгу, відповідальність за вживання заборонених препаратів покладено на тренерів-викладачів з видів спорту згідно зі списком. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в тексті наказу № 35-к від 19 липня 2018 року міститься посилання на наказ ШВСМ міста Києва №49 від 14 квітня 2014 року, з яким позивач була ознайомлена, та яким визначено, що для участі у змаганнях та НТЗ на тренерів - викладачів покладено обов`язок подачі до навчально - спортивного відділу необхідні документи. У вказаному наказі вказано, яке порушення було допущено позивачем з вказівкою на вимоги локального акту ШВСМ міста Києва. Згідно письмового пояснення від 10 липня 2018 року позивач визнала свою провину у вчиненні даного проступку, попросила вибачення та дозволу зробити вказані документи.

Також вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач не зобов`язана виконувати вимоги своєї посадової інструкції у зв`язку з тим, що зазначена в посадовій інструкції дата ознайомлення з нею 01 листопада 2012 року не відповідає даті прийняття позивача на роботу - 02 вересня 2012 року. Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що у судовому засіданні 14 червня 2019 року позивач підтвердила, що була ознайомлена з посадовою інструкцією тренера-викладача зі спорту від 01 листопада 2012 року, тому поставила на ній особистий підпис, а дату ознайомлення з цією інструкцією вона не вказувала. Зазанчає, що 01 листопада 2012 року не є датою ознайомлення позивача з інструкцією, а є датою затвердження вказаної посадової інструкції керівництвом ШВСМ міста Києва, про що зазначено у самій посадовій інструкції.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко М.О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим та не підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Вказує, що суд першої інстанції вірно встановив, що відомостей про ознайомлення позивача з посадовими обов`язками після 02 вересня 2013 року матеріали справи не містять, а тому притягнення працівника за невиконанням ним посадових обов`язків, з якими він не був ознайомлений, не узгоджується з вимогами трудового законодавства. Зазначає, що по справі не встановлено причетності позивача до вживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фармакологічних засобів, заборонених антидопінговими нормами. До того ж в жодному нормативно-правовому акті ШВСМ міста Києва не зазначено про персональну відповідальність тренера-викладача за додержання спортсменами норм антидопінгових правил. Вважає, що комісією з проведення службового розслідування суб`єктивно, однобічно та поверхово дослідженні обставини невиконання позивачем нормативних документів, регламентуючих роботу ШВСМ міста Києва та не взято до уваги пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вказує, що до повноважень позивача не входить надання документів для оформлення наказу про відрядження, так як це робота інструктора. Тому вважає, що суд першої інстанції, дослідивши всі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність у діях позивача дисциплінарного проступку, пов`язаного з невиконанням нею своїх посадових обов`язків, оскільки відсутнє посилання на те, які саме обов`язки не були виконані. Також зазначає, що рішення суду в частині поновлення позивача на роботі, яке допущене до негайного виконання, фактично відповідачем не виконане. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом відповідача № 27 від 02 вересня 2013 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до ШВСМ міста Києва на посаду тренера - викладача з плавання.

Наказом №44-к від 02 жовтня 2019 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 було звільнено з роботи у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно з п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Підставами для звільнення ОСОБА_1 зазначено: протокол засідання комісії з проведення службового розслідування, створеної згідно листа Департаменту молоді та спорту від 07 серпня 2018 року № 078-153; наказ № 34-к від 16 липня 2018 року про оголошення догани ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни; наказ № 35-к від 19 липня 2018 року про оголошення догани ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни (а.с.19).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено систематичного невиконання позивачем своїх посадових обов`язків, не зазначено посилання на норми, які були порушені тренером - викладачем ОСОБА_1 при виконанні своїх обов`язків, а також не надано доказів про ознайомлення позивача з посадовою інструкцією. Тому суд дійшов висновку про відсутність всіх умов для звільнення позивача з роботи на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з чим звільнення позивача з роботи є незаконним.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст.149 КЗпП України).

Отже, у силу статей 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосувати до працівника дисциплінарне стягнення за неналежне виконання обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом №34-к від 16 липня 2018 року ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме, 10 липня 2018 року з 15 год 30 хв. до 18 год. 00 хв. вона була відсутня на робочому місці. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.4.3 правил внутрішнього трудового розпорядку ШВСМ міста Києва та п.17 посадової інструкції тренера - викладача зі спорту.

Згідно з п.3.4.1 правил внутрішнього трудового розпорядку ШВСМ міста Києва, працівники зобов`язані належно (своєчасно, точно, добросовісно та в повному обсязі) виконувати покладені на них функціональні обов`язки за своєю посадою (професією), обсяг яких визначається положеннями відповідних довідників кваліфікаційних характеристик професій та інших нормативно-правових актів чинного законодавства України, колективним та трудовим договором, цими правилами, посадовою інструкцією та іншими локальними актами роботодавця, які стосуються прав та обов`язків працівника, законними наказами, розпорядженнями, вказівками і дорученнями керівництва.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 у своїй діяльності повинна керуватись чинним законодавством України та локальними актами ШВСМ міста Києва: статутом, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією, положеннями, наказами та розпорядженнями керівництва ШВСМ міста Києва.

Відповідно до п.17 посадової інструкції тренера - викладача зі спорту передбачено, що тренер - викладач дотримується статуту і правил внутрішнього трудового розпорядку спортивної школи, інших локальних правових актів спортивної школи.

Згідно з п.4.3 правил внутрішнього трудового розпорядку ШВСМ міста Києва тренерам-викладачам заборонено змінювати на свій розсуд встановлений та затверджений розклад занять і графік роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 липня 2018 року ОСОБА_1 змінила розклад занять без погодження з керівництвом ШВСМ міста Києва.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за недотримання зазначених норм відбулось з дотриманням відповідачем вимог трудового законодавства, а тому наказ №34-к від 16 липня 2018 року про оголошення догани позивачу прийнятий правомірно.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання незаконним наказу № 35-к від 19 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани.

Так, визнаючи незаконним наказ №35-к від 19 липня 2018 року, суд першої інстанції виходив із того, що він не містить посилання на норми статуту або правил внутрішнього трудового розпорядку, які не були дотримані ОСОБА_6 , що позбавляє суд можливості прийти до висновку щодо наявності в її діях будь-яких порушень, надати оцінку її діям з огляду на дотримання нею своїх посадових обов`язків.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно з наказом відповідача №49 від 14 квітня 2014 року «Про належне ведення документації тренерами - викладачами ШВСМ міста Києва» для участі у змаганнях та НТЗ тренери - викладачі подають до навчально - спортивного відділу необхідні документи: рапорт про участь у змаганнях, НТЗ; список учасників змагань, НТЗ; кошторис витрат на змагання, НТЗ; план НТЗ; клопотання на звільнення від занять учасників змагань та НТЗ.

По справі встановлено, що з даним наказом ОСОБА_6 була ознайомлена 14 квітня 2014 року, про що вона засвідчила своїм особистим підписом, що підтверджується списком тренерів-викладачів ШВСМ міста Києва, ознайомлених з наказом №49 від 14 квітня 2014 року (а.с.112).

Встановлено, що позивач ОСОБА_6 не надала документи до навчально - спортивного відділу ШВСМ міста Києва для оформлення наказу про відрядження учня -спортсмена Хотинецького Марка для участі в чемпіонаті Європи серед юніорів у місті Хельсінкі (Фінляндія) з 02 липня 2018 року по 09 липня 2018 року, що підтверджується доповідною запискою заступника директора з навчально-спортивної роботи від 12 липня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У письмовому поясненні від 10 липня 2018 року на ім`я директора ШВСМ міста Києва, позивач ОСОБА_1 визнала свою провину та пояснила, що вона не зробила запит по ШВСМ міста Києва у письмовому вигляді в строк у зв`язку з завантаженістю по роботі. Просила вибачення та дозволу зробити відповідні документи (а.с.110). Тому вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України.

За допущене порушення п.17 посадової інструкції тренера - викладача зі спорту та наказу №49 від 14 квітня 2014 року ОСОБА_1 була притягнута до дисциплінарної відповідальності.

Зокрема, наказом № 35-к від 19 липня 2018 року позивачу була оголошена догана за те, що вона не надала документи для оформлення наказу про відрядження учня - спортсмена ОСОБА_7 для участі в чемпіонаті Європи серед юніорів у місті Хельсінкі (Фінляндія) з 02 по 09 липня 2018 року (а.с.25).

По справі встановлено, що з вказаним наказом позивач була ознайомлена того ж дня.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що наказ № 35-к від 19 липня 2018 року про оголошення догани позивачу прийнятий правомірно та з дотриманням строку і порядку застосування, оскільки не надання документів для оформлення наказу про відрядження учня - спортсмена ОСОБА_7 для участі в чемпіонаті Європи серед юніорів у місті Хельсінкі, свідчить про порушення позивачем п.17 посадової інструкції тренера - викладача зі спорту та наказу №49 від 14 квітня 2014 року.

Суд першої інстанції при вирішенні спору в цій частині у порушення вимог ст.ст.263-264 ЦПК України не дав належної оцінки вказаним обставинам справи, у зв`язку з чим помилково дійшов висновку про визнання незаконним наказу № 35-к від 19 липня 2018 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани.

Відповідно до п.6 Положення про школу вищої спортивної майстерності, затвердженого наказом Міністерства молоді та спорту України від 17 липня 2015 року № 2581, передбачено, що тренери-викладачі зобов`язані, зокрема, здійснювати контроль та відповідати за додержання норм антидопінгового законодавства; вести документацію з питань виконання посадових обов`язків (журнали, плани роботи, тощо); дотримуватись вимог статуту ШВСМ, виконувати посадові обов`язки, накази і розпорядження керівництва ШВСМ та дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, дотримуватись норм санітарно-гігієнічного та антидопінгового законодавства під час проведення навчально-тренувальних занять та змагань; бути відповідальним за результати своєї роботи з підготовки учнів-спортсменів високого класу.

Згідно з положеннями п. 4.6 статуту ШВСМ міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 липня 2016 року №868/868, тренери-викладачі зобов`язані, зокрема, здійснювати контроль та відповідати за додержання вимог антидопінгового законодавства; дотримуватись норм антидопінгового законодавства під час проведення навчально-тренувальних занять та змагань та бути відповідальними за результати своєї роботи з підготовки учнів-спортсменів високого класу.

Згідно з п.1 посадової інструкції тренера-викладача зі спорту, тренер-викладач зобов`язаний організувати навчально-тренувальний та виховний процес з учнями-спортсменами з врахуванням специфіки виду спорту і віку вихованців, року та етапу підготовки.

По справі встановлено, що наказом відповідача № 4 від 02 січня 2017 року «Про заходи запобігання вживання допінгу та заборони медичних препаратів», відповідно до Закону України «Про антидопінговий контроль у спорті» тренерів - викладачів зобов`язано до 01 лютого 2017 року довести до відома учнів - спортсменів заборонений список 2017 року та вжити заходів щодо запобігання вживання ними різних видів допінгу. Відповідальність за вживання заборонених препаратів покладено на тренерів-викладачів з видів спорту згідно зі списком (а.с.122).

З даним наказом ОСОБА_1 була ознайомлена під розписку (а.с.122, зворот).

Встановлено, що 24 липня 2018 року Президент Федерації плавання України звернувся з листом до директора Департаменту молоді та спорту Київської міськдержадміністрації, в якому просив здійснити службове розслідування стану виховної роботи тренера відділення плавання ШВСМ міста Києва ОСОБА_1 , під керівництвом якої здійснювалась підготовка спортсменів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які допустили порушення антидопінгових правил під час їх участі у чемпіонаті України з плавання з 11 по 14 квітня 2018 року у місті Харкові (а.с.120).

07 серпня 2018 року директор Департаменту молоді та спорту Київської міськдержадміністрації звернувся до ШВСМ міста Києва з листом, в якому просив з метою повного та всебічного вивчення даної ситуації, перевірки фактів, викладених у листі Федерації плавання України, провести службове розслідування стосовно неналежного виконання виховної роботи тренером ОСОБА_1 та про прийняте рішення повідомити Департамент у найкоротші строки.

По справі встановлено, що рішенням комісії ШВСМ міста Києва з проведення службового розслідування, створеної згідно листа Департаменту молоді та спорту від 07 серпня 2018 року, оформленого протоколом від 06 вересня 2018 року, за результатами проведення службового розслідування стану виховної роботи тренера - викладача ОСОБА_1 під керівництвом якої здійснювалась підготовка спортсменів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які допустили порушення антидопінгових правил під час їх участі у чемпіонаті України з плавання з 11 по 14 квітня 2018 року у місті Харкові, вирішено: за неналежну індивідуально-виховну роботу та неналежне виконання своїх службових обов`язків в частині виховної роботи, невиконання нормативних документів (наказів, статуту, положення), регламентуючих роботу ШВСМ міста Києва вийти з пропозицією до керівництва ШВСМ міста Києва про винесення догани тренеру-викладачу відділення плавання Ємельяненко Г . В. (а.с.20-23).

На засіданні комісії ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що спортсмени прийняли особисто рішення приймати заборонені речовини.

Зі змісту протоколу від 06 вересня 2018 року вбачається, що позивачем у своїй роботі допущено порушення наказу № 4 від 02 січня 2017 року «Про заходи запобігання вживання допінгу та заборони медичних препаратів», з яким вона була ознайомлена особисто.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що протокол засідання комісії від 06 вересня 2018 року не містить посилання на те, які саме положення наказів, статуту ШВСМ міста Києва були порушені позивачем, не відповідає фактичним обставинами справи.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 була ознайомлена з посадовими обов`язками після укладення трудового договору, тобто, після 02 вересня 2013 року, так як відповідачем надано примірник посадової інструкції тренера-викладача, з якою позивач була ознайомлена 01 листопада 2012 року.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зазначена у посадовій інструкції тренера-викладача дата - 01 листопада 2012 року є датою затвердження інструкції, а не ознайомлення позивача з цією інструкцією.

При цьому, колегія судів враховує, що у судовому засіданні 14 червня 2019 року ОСОБА_1 підтвердила, що була ознайомлена з посадовою інструкцією тренера-викладача зі спорту та поставила на ній особистий підпис. Дату про ознайомлення з інструкцією вона не ставила. Вказані обставини підтверджуються протоколом судового засідання від 14 червня 2019 року (а.с.166-172), а тому не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України.

Пунктом 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що працівник може бути звільнений з роботи у випадку систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача були передбачені законодавством підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни та ним дотримано порядок і строки застосування дисциплінарного стягнення, а тому правомірно звільнено позивача за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з систематичним невиконанням нею без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, оскільки позивач раніше притягувалась до дисциплінарної відповідальності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.263 ЦПК України на наведене належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про незаконність звільнення позивача на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Доводи позивача про те, що відповідачем при її звільненні з роботи не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, а також попередню роботу та заслуги позивача, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не мають правового значення при вирішенні питання про звільнення працівника на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі, то відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки ці вимоги є похідними від вимог про поновлення на роботі.

Відповідно до вимоги ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 за його безпідставністю.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ШВСМ міста Києва сплатила судовий збір у розмірі 3 176 грн 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 180 від 12 вересня 2019 року (а.с.204).

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак сплачений ШВСМ міста Києва розмір судового збору за подання апеляційної скарги слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Школи вищої спортивної майстерності міста Києва задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Школи вищої спортивної майстерності міста Києва про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Компенсувати за рахунок держави на користь Школи вищої спортивної майстерності міста Києва судовий збір у розмірі 3 176 грн 60 коп. у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий

Судді