Єдиний унікальний номер 741/1443/19
Провадження № 2/741/655/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 15 листопада 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Марус А.О. ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держанівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вони (позивачі), ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли вони (позивачі). Нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини зазначеного житлового будинку, які належали спадкодавцям. ЦНАП Носівської РДА відмовив їм (позивачам) у реєстрації права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини зазначеного житлового будинку.

У судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

У судове засідання представник Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою виконкому Держанівської сільської ради № 161 від 20 березня 2017 року (а.с. 16).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/4 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що після ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15 листопада 2019 року (а.с. 53), а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом.

З повідомлень Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 5373/01-17 від 8 жовтня 2019 року (а.с. 37) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 1730/01-16 від 15 листопада 2019 року (а.с. 51) вбачається, що спадкова справа після померлої ОСОБА_3 не заводилася.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , як спадкоємці першої черги за законом (чоловік та син відповідно), після смерті ОСОБА_3 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед її смертю проживали та були зареєстровані разом із нею, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження (а.с. 13), про народження серії (а.с. 11) та довідкою Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 275 від 8 червня 2017 року (а.с. 16-а).

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 визнаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , успадкували після її смерті по 1/8 частині житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на ім`я яких 17 березня 2017 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що підтверджується копією спадкової справи № 778/2008 (а.с. 42-48).

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували після смерті ОСОБА_4 по 3/16 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини зазначеного житлового будинку, які належали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 321/02-31 від 17 березня 2017 року (а.с. 23).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до Центр надання адміністративних послуг Носівської РДА з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, по 1/4 частині вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено у зв`язку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 46/13-18 від 17 листопада 2017 року (а.с. 26).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 18-22).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на:

- 5/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 95 кв. м., житловою площею 48,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 95 кв. м., житловою площею 48,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на:

- 3/16 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 95 кв. м., житловою площею 48,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 95 кв. м., житловою площею 48,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв