ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5414/19 Справа № 201/6081/18 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк,

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

АТ КБ «Приватбанк» у червні 2018 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором /а.с.3-5/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 28 грудня 2005 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з визначенням розміру процентної ставки та строків виконання зобов`язання за даним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, видавши позичальнику кредитну картку з відповідним лімітом. Позичальник свої обов`язки системно не виконував, у зв`язку з чим станом на 13 травня 2018 року утворилася заборгованість. Посилаючись на порушення умов кредитного договору, у зв`язку з чим виникла необхідність захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами та враховуючи наведені обставини наполягає на їх задоволені.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2019 року в задоволені заявлених позовних вимог відмовлено /а.с.59-62/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які банк посилалася у своїй позовній заяві /а.с.68-72/.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено на підставі зібраних у справі доказів, що на підтвердження своїх позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» було надано суду першої інстанції «анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку», в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адреса реєстрації, номери засобів зв`язку, інформація про місце роботи тощо.

В розділі Кредитна картка зазначено, що позичальнику надано платіжну картки кредитна картка зі встановленим розміром кредитного ліміту у сумі 4 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних, строком дії 07/08. Даний розділ містить підпис без зазначення прізвища та ініціалів позичальника, за якими можна встановити особу.

Крім того, в даній анкеті-заяві є відмітки банку про надання позичальнику кредитної картки № НОМЕР_1 , проте в даному розділі містяться лише підписи працівників банку, підпис позичальника про отримання кредитної картки в даному розділі відсутній, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити обставини щодо отримання платіжної картки особисто позичальником разом з встановленим ПІНкодом для можливості використовувати кредитний ліміт.

Звертаючись з позовними вимогами банк у своїй заяві зазначив про отримання позичальником кредиту у розмірі 15 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Дослідивши надані банком документи колегія суддів встановила певні розбіжності, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити, в якому розмірі банком було надано кредитні кошти відповідачу, оскільки відповідно до бланку анкети-заявки позичальнику встановлено кредитний ліміт у розмірі 4 000 грн., тоді як з розрахунку заборгованості вбачається заборгованість по тілу кредиту у розмірі 4 121, 42 грн., в позові зазначено тіло кредиту 15 400 грн., тоді як будь-яких доказів на підтвердження підвищення розміру кредитного ліміту банком надано не було.

Разом з цим, банком надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки витяг Унверсальна 30 днів пільгового періоду, в якій зазначено умови обслуговування даного типу карток, проте колегія суддів не може прийняти до уваги надану банком довідку, оскільки в ній відсутня особиста інформація позичальника, для встановлення особи позичальника, та вона не підписана позичальником. Таким чином, колегія суддів позбавлена можливості встановити чи був позичальник ознайомлений з даними умовами кредитування.

З розрахунку заборгованості вбачається, що банком нараховано суму штрафу та пені, тоді як в анкеті-заявці підписаної позичальником відсутня інформація щодо нарахування даної неустойки.

Враховуючи дані обставини суд позбавлений можливості визначити розмір встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та розмір відповідальності за кредитним договором, який був би погоджений з позичальником.

Будь-яких інших доказів на підтвердження кредитних зобов`язань відповідача перед банком суду надано не було.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що АТ КБ «Приватбанк» не доведено факту отримання відповідачем ОСОБА_1 , за кредитним договором б/н від 28 грудня 2005 року, кредитних коштів у розмірі 15 400 грн., який зазначений у розрахунку заборгованості. Докази, що відповідають вимогам ст.ст. 76-80 ЦПК України, суду не надані.

Враховуючи те, що за матеріалами справи неможливо встановити розмір кредитного ліміту встановленого на картку суд позбавлений можливості визначити розмір заборгованості за договором, оскільки його розрахунок виходить безпосередньо з розміру наданого банком кредиту. Таким чином, представлений банком розрахунок заборгованості у розмірі 29 530, 10 грн., колегія суддів не може прийняти до уваги.

З огляду на викладене, колегія судів приходить до висновку, що надані банком докази не підтверджують надання відповідачу кредиту, оскільки суперечать один одному.

Враховуючи, що суд першої інстанції при ухвалені рішення по справі прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем було пропущено строк позовної давності оскаржуване рішення підлягає зміні в частині його обґрунтування.

Звертаючись з апеляційною скаргою банком не було надано будь-якого доказу на підтвердження виникнення між сторонами кредитних зобов`язань, оскільки доводи скарги не можуть усунути виниклі розбіжності щодо визначення суми наданого кредиту та виниклої заборгованості.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Звертаючись з апеляційною скаргою позивачем не було надано будь-якого доказу на підтвердження заявлених позовних вимог.

Отже, вказані доводи апеляційної скарги є необґрунтовані та не тягнуть за собою скасування рішення суду у повному обсязі. Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За вимогами ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2019 року змінити в частині обгрунтування відмови у позові.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров