УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

за участю секретаря: - Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_3 гарантийну суму в розмірі 132500, 00 гривень.

Крім того, позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просить забезпечити позовні вимоги шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 , а саме:

- нежитлові приміщення підвалу № І, ІІІ, ІІІа, ІV, розташовані у житловому будинку літ "А-5", що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , які належать йому на підставі договору купівлі-продажу № 5102-В-С, серія та номер: р.№ 142, виданий 26.02.2014 року, видавник: Тихонова І.В., приватний нотаріус ХМНО, акт № 5102-В-С прийому-передачі від 09.04.2014 року.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Приписами ч. 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вищевказані нежитлові приміщення є майном, яке перебуває у власності відповідача, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з того, що між сторонами дійсно виник спір, забезпечення позову в спосіб, про якій просить позивач, буде відповідати меті застосування заходів забезпечення. Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів, суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень підвалу № І, ІІІ, ІІІа, ІV, які розташовані у житловому будинку літ "А-5", що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , які належать йому на підставі договору купівлі-продажу № 5102-В-С, серія та номер: р.№ 142, виданий 26.02.2014 року, видавник: Тихонова І.В., приватний нотаріус ХМНО, акт № 5102-В-С прийому-передачі від 09.04.2014 року.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Стягувач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Ніколаєнко