2-1285/01
4-с/465/86/19
У Х В А Л А

судового засідання

26.11.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді Кузь В. Я.

секретаря судового засідання- Янковської С. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області за виконавчим листом № 2-1285/01,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області за виконавчим листом № 2-1285/01 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ "К.Г.Н. ПЕНГ" на загальну суму 10245,84 гривень.

Свою скаргу обгрунтовує тим, що Франківським районним відділом Державної виконавчої служби міста Львова Головного управління юстиції у Львівській області 24.04. 2001 року на підставі постанови б/н , вх. №1542, в рамках невідомого виконавчого провадження було винесено відомості про обтяження ( арешт) на належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно довідки №2544/01-17 від 29.10.2019 року, виданої Львівським Державним нотаріальним архівом Головного управління юстиції у Львівській області та долученої до неї копії постанови державного виконавця Франківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Львова Дідик Н.О. 03 липня 2003 року накладено арешт на 1/4 частки належної йому квартири.

Згідно вказаної постанови вбачається, що арешт накладено на підставі

виконавчого листа № 2-1285/01 виданого 03 липня 2003 року

Франківським районним судом м. Львова.

Згідно копії Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17

жовтня 2001 року у цивільній справі № 2-1285/01 та Ухвали

апеляційного суду Львівської області щодо перегляду рішення суду

першої інстанції, із скаржника на користь ТОВ «К.Г.Н. ПЕНГ» стягнуто

грошові кошти в розмірі 10137 грн. 23 коп.

Судове рішенням ним виконано, борг сплачено.

Арешт накладений постановою держаного виконавця від 03 липня

2003 року знято виконавчою службою.

Що стосується арешту накладеного у 2001 році, то відповідні

документи виконавчого провадження у виконавчій службі відсутні.

Просить визнати дії державного виконавця неправомірними та зняти арешт, накладений у 2001 році ухвалою Франківського районного суду м. Львова у цивільні справі №2-1285/01 на квартиру АДРЕСА_1 , частка у праві власності на котру належить йому, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 29.06.2005 р. Сихівським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання без його участі, скаргу підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити.

Представник Франківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області- в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про можливість розглянути скаргу у відсутності останнього, оскільки розгляд скарги у відсутності державного виконавця жодним чином не порушить його процесуальних прав .

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження», неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, перевіривши їх на узгодженість, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи зі змісту ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У ході судового розгляду встановлено, що Франківським районним відділом Державної виконавчої служби міста Львова Головного управління юстиції у Львівській області 24.04. 2001 року на підставі постанови б/н , вх. №1542, було внесено відомості про обтяження ( арешт) на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Згідно довідки №2544/01-17 від 29.10.2019 року, виданої Львівським Державним нотаріальним архівом Головного управління юстиції у Львівській області та долученої до неї копії постанови державного виконавця Франківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Львова Дідик Н.О. 03 липня 2003 року накладено арешт на 1/4 частки належної ОСОБА_1 квартиру.

Згідно вказаної постанови вбачається, що арешт накладено на підставі

виконавчого листа № 2-1285/01 виданого 03 липня 2003 року

Франківським районним судом м. Львова.

Згідно копії Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17

жовтня 2001 року у цивільній справі № 2-1285/01 та Ухвали

апеляційного суду Львівської області щодо перегляду рішення суду

першої інстанції, з скаржника на користь ТОВ «К.Г.Н. ПЕНГ» стягнуто

грошові кошти в розмірі 10137 грн. 23 коп.

Судове рішення відповідачем виконано, що підтверджується квитанцією про оплату заборгованості від 08.11.2019 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язки і права державного виконавця, зокрема, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 59 Закону України, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Як роз`яснено у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 за № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов`язати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Згідно Постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.11.2019 року ВП № 60600211, постановлено припинити чинність арешту майна боржника , накладеного згідно постанови від 03.07.2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відтак, оскільки державним виконавчем в межах ВП № 60600211 припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_2 у строки встановлені Законм України " Про виконавчу службу", то вимога скаржника про визнання протиправними дій державних виконавців Франківського ВДВС ГУЮ у Львівській області, задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд визнає доведеним той факт, що за одним судовим рішенням державними виконавцями двічі накладено арешт на один і той же самий об"єкт, а саме: 24.04.2001 року та 03.07.2003 року. Арешт накладений постановою від 03.07.2003 року знято, однак існує безпідставний арешт від 24.04.2001 року, який для захисту прав скаржника підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження», п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 447, 450, 451, 260, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу скаргу ОСОБА_1 на дії Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області за виконавчим листом № 2-1285/01 - задовольнити частково.

Скасувати накладений на квартиру АДРЕСА_1 , котра належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , арешт, що накладений постановою б/н від 24.04.2001 року, у зв"язку із відсутністю підстав.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. Кузь