Справа № 635/10/19
Провадження № 2/635/1356/2019
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2019 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Токарєвої Н.М.,
секретар судового засідання - Калягіна М.П.,
учасники справи:
позивач: фізична особа-підприємець
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
25 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми завданих збитків в порядку регресу в розмірі 4112,02грн. та судових витрат у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ПАТ «Державний ощадний банк України « в особі філії - Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, видано платіжну картку № НОМЕР_1 . 10.03.2015 відповідачу було надано кредит в сумі 4000,00грн. на підставі укладеного додаткового договору № 1, зобов`язання за яким не були виконані відповідачем. Станом на 16.12.2015 заборгованість склала 4112,02грн. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк» застраховані у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно договору добровільного страхування кредитів № 055/18 від 01.08.2014, на підставі якого страхова компанія провела оплату страхового відшкодування в розмірі заборгованості за кредитом ОСОБА_2 01.1.0.2018 між позивачем та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір № 01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги відшкодування збитків, як новий кредитор. Відповідач зобов`язання за кредитом не виконала, тож позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, призначено проведення засідання на 01 квітня 2019 року об 09 год. 00 хв.
Позивачем подано до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час, дату та місце слухання справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву, клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, тож справа розглядається за її відсутності.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України « в особі філії - Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, видано платіжну картку № НОМЕР_1 .
10 березня 2015 року АТ «Ощадбанк» відповідачу було надано кредит в сумі 4000,00 грн. на підставі укладеного між ними додаткового договору № 1 до договору № 919593, зобов`язання за яким не були виконані відповідачем.
Станом на 16.12.2015 заборгованість за кредитом склала 4112,02грн.
Майнові інтереси АТ «Ощадбанк» застраховані у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно договору добровільного страхування кредитів № 055/18 від 01.08.2014, на підставі якого страхова компанія провела оплату страхового відшкодування в розмірі заборгованості за кредитом ОСОБА_2 - 4112,02грн., що підтверджується страховим актом та випискою по рахунку ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 20.01.2016.
01 жовтня 2018 року між позивачем та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір № 01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги відшкодування збитків, як новий кредитор від ОСОБА_2 виплаченому первісним кредитором, в порядку регресу.
Відповідачем збитки позивачу до цього часу не відшкодовані.
Згідно ст.ст. 11-16 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.ст. 512-514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зі змісту ч. 1 ст. 527 ЦК України вбачається, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно до частин першої та другої статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України істотні умови договору визначаються виключно законами України і не можуть бути встановлені підзаконними актами, в той час як запровадження зазначеної норми фактично встановлює істотні умови кредитного договору, не передбачені законами України.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене упущена вигода).
На підставі ст. ст. 76, 77, 78-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення по справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, системно аналізуючи норми діючого цивільного законодавства у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки боржником не було виконано зобов`язання за кредитним договором, заборгованість за кредитом відповідача була відшкодована страховою компанією, яка набула право регресної вимоги про відшкодування збитків, а позивач на підставі договору про відступлення прав набув право вимоги до відповідача про відшкодування завданих збитків замість первісного кредитора.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704,80грн.
Керуючись ст. ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, -
Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у сумі 4112,02грн. (чотири тисячі сто дванадцять гривень дві копійки).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору при зверненні до суду розмірі 704,80грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
Відповідачами протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_3 в ПАТ «ПривтБанк», МФО 320649 місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1;
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Роганським СВМ УМВС України в Харківській області 25.05.2005, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складений 09 вересня 2019 року.
Суддя Н.М. Токарєва