КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/2588/2018 Головуючий у 1 інстанції - Галась І.А.
Унікальний номер справи № 754/8959/17 Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді-доповідача Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Амборській Д.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 13 липня 2018 року за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 про витребування майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради про визнання добросовісним набувачем, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2017 р. Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах територіальної громади в особі Київської міської ради звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_3 про витребування майна.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015000 від 22.12.2016 р., місцевою прокуратурою встановлено, що квартира АДРЕСА_1, яка належить територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради вибула із її володіння без волі власника.

Встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 на підставі рішення Київської міської ради №284/5096 від 02.12.2010 р. «Про питання комунальної власності територіальної громади міста» включений до переліку об'єктів права комунальної власності територіальної громади м. Києва .

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради №1112 від 10.12.2010 р. вказаний будинок віднесено до сфери управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації.

На даний час вказане майно було незаконно зареєстровано на праві власності за приватною особою , яка уклала договір купівлі-продажу та відчужила вказану квартиру ОСОБА_3 на підставі підробних документів.

Установлено, що на підставі рішення виконкому Дарницької районної ради №

1231 від 25.11.1991 ОСОБА_7 видано ордер № 12677 від 06.12.1991 на жиле приміщення жилою площею 29,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Розпорядженням Ватутінської районної державної адміністрації № 724 від 22.07.99, АДРЕСА_1 виключено із числа службових житлових приміщень, переоформлено договір найму квартири на - ОСОБА_7., склад сім'ї ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_6 (онука).

За інформацією відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 померла 26.09.2011, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 17.01.2017, (реєстраційний номер № 455), ОСОБА_8 (продавець) продала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.

Згідно з п. 2 вказаного договору відчужувана квартира нібито належить Продавцю ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі рішення Київської міської ради VIII сесії IV скликання № 738/2126 від 18.11.2004. Право власності на нерухоме майно зареєстроване державним реєстратором Дуднік О.C., 13.12.2016 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису № 17995736.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло.

Разом з тим, за інформацією Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.03.2017 р. та від 11.05.2017 р. встановлено, що з дня набрання чинності законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» по даний час через відділ приватизації державного фонду та створення ОСББ Управління житлово-комунального господарства не проходила приватизація АДРЕСА_1. Рішення про приватизацію зазначеної квартири органом приватизації району не приймалось. Житловий будинок АДРЕСА_1 належить до територіальної громади м. Києва та перебуває в комунальній власності.

Згідно інформації, наданої КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 12.05.2017 за № 062/14-5467 (И-2017) право власності на АДРЕСА_1 не реєструвалось.

За інформацією Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» від 12.05.2017 за № 906-721, Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) свідоцтво про право власності на АДРЕСА_1 ОСОБА_8. не видавалось.

Згідно інформації Державного архіву м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 01.06.2017, у переглянутій справі № 830 «рішення КМР VIII сесії VI скликання № 738/2126 від 18.11.2004» не виявлено.

Зазначено, що відчуження комунального майна повинно було відбуватися в рамках приватизаційної процедури у порядку, визначеному законодавчими актами.

Право власності територіальної громади перейшло до ОСОБА_3 в обхід встановленої законодавством приватизаційної процедури.

Оскільки відчуження спірної квартири відбулось поза волею та без участі дійсного власника майна - територіальної громади, квартира АДРЕСА_1 була відчужена особою, яка не мала права на її відчуження, без відома та згоди дійсного власника майна, просили витребувати зазначену квартиру на користь територіальної громади.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона 17 січня 2017 року придбала зазначену квартиру у ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за реєстраційним номером 455. Її право власності нотаріусом зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно , а тому вона вважає , що воно не може бути витребуване у неї, так як вона є добросовісним набувачем і просить визнати за нею право власності на квартиру. Посилається на те, що спірна квартира не належала територіальній громаді на праві власності, а тому громада міста Києва не може витребувати цю квартиру у неї.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 13 липня 2018 року позов Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах тери торіальної громади в особі Київської міської ради задоволено, зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити та відмовити у задоволенні позову прокурора.

Представник ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник прокуратури просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.. 388 ч.1 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач) власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не їхньої волі, іншим шляхом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що спірна квартира вибула із власності територіальної громади м.Києва за відсутності її волевиявлення та з порушенням порядку, встановленого законодавством щодо відчуження об'єктів житлового фонду, а тому право власності територіальної громади м.Києва на спірну квартиру не припинялося і тому в силу ст.. 388 ЦК України квартира підлягає витребуванню у останнього набувача.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції неправильно дана оцінка щодо видачі довідки за формою № 3 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки така довідка не має суттєвого значення для вирішення даної справи по суті спору.

Представник ОСОБА_3 в апеляційній скарзі також зазначає, що судом першої інстанції зроблено невірний висновок щодо того, що квартира АДРЕСА_1 належить територіальній громаді, оскільки лише будинок АДРЕСА_1 належить територіальній громаді, а квартира 125 за територіальною громадою на праві власності не була зареєстрована, а , навпаки, зареєстрована за ОСОБА_3 і є її власністю.

Однак, з такими доводами погодитися не можна, так як сам представник позивача за зустрічним позовом визнає, що будинок АДРЕСА_1 належить територіальній громаді. Квартира 125 цього будинку на підставі договору найму , укладеного з ОСОБА_7., перебувала у користуванні ОСОБА_7 та членів її сім'ї. Після смерті наймача та членів її сім'ї, які мали право користування зазначеною квартирою, квартира мала перейти до територіальної громади, якій належить весь будинок. Однак, судом встановлено, що вона протиправно вибула із власності територіальної громади поза її волею та з порушенням встановленого порядку, оскільки рішення про передачу квартириАДРЕСА_1 у власність ОСОБА_8 не приймалося та Свідоцтво про право власності на спірну квартиру цій особі не видавалося.

Крім того, в договорі купівлі-продажу квартири від 17.01.2017 року зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1, виданого 10 грудня 2004 року виконавчим комітетом Київської міської ради.( а.с.24)

Хоча судом достовірно встановлено, що на момент грудня 2004 року в квартирі мешкала сім'я ОСОБА_7, з якою був укладений договір найму і ОСОБА_8 не могла отримати право власності на зазначену квартиру.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення первісних позовних вимог та відмову у задоволенні зустрічного позву.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегіясуддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 січня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді :