Постанова

Іменем України

21 листопада 2019 року

м. Київ

справа №369/9233/16-ц

провадження № 61-31164св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Київобленерго»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Апеляційного суду Київської області від 08 серпня 2017 року у складі колегії суддів Іванової І. В., Сліпченка О. І., Гуля В. В. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

У жовтні 2016 року позивач ПАТ «Київобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Позов обґрунтовувало тим, що між ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією. З метою визначення обсягу спожитої електричної енергії, відповідачу був встановлений прилад обліку (електролічильник) типу № 1118805. Свої умови договору позивач виконує, а відповідач ні, в результаті чого йому був виставлений рахунок на спожиту електроенергію № від 26 вересня 2016 року за вересень 2016 року на загальну суму 5 428,50 грн. У зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену суму боргу та судовий збір.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2017 року позов ПАТ «Київобленерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київобленерго» заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію в розмірі 5 428,50 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі зафіксованих показників електролічильника відповідачу було виставлено рахунок до оплати на спожиту електроенергію № за вересень 2016 року від 26 вересня 2016 року на загальну суму 5 428,50 грн.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Київобленерго» відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що ПАТ «Київобленерго» не довело того факту, що відповідач спожив електричну енергію у спірний період та обсяги такого споживання, у зв`язку з чим не довело і наявність заборгованості відповідача перед ПАТ «Київобленерго» за спожиту енергію у розмірі 5 428,50 грн станом на вересень 2016 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ПАТ «Київобленерго»подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Київської області від 08 серпня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 лютого 2017 року

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не було враховано того факту, що заборгованість утворилась до заміни лічильника.

Також відповідачем не надано доказів про те, що після виходу з ладу лічильника перейшов на споживання електричної енергії до ТП ГО «Стежки 2-28», якому сплачувалися рахунки за спожиту електроенергію.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

25 травня 2018 року справу № 369/9233/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що ПАТ «Київобленерго» є суб`єктом господарювання, що отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевим (локальними) електричними мережами на території Київської області.

Також встановлено, що між ПАТ «Київобленерго» та відповідачем було укладено договір про користування електричною енергією № 10930772 від 21 березня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що у травні 2015 року лічильник № 2505457 вийшов з ладу у зв`язку з чим відповідач повідомив позивача заявкою від 20 травня 2015 року, а також на «Гарячу лінію» енергопостачальника, у зв`язку з чим припинив споживання електричної енергії від позивача, перейшовши на споживання ТП ГО «Стежки 2-28», якому і сплачував рахунки за спожиту електроенергію. Новий лічильник за № 1118805, який встановлено 24 вересня 2015 року, відповідач не користувався, оскільки останні зафіксовані показники - 000010 відповідають даті встановлення.

З наданого позивачем рахунку № за електроенергію за вересень 2016 року та особової картки споживача вбачається, що відповідач здійснював оплату за спожиту енергію до травня 2015 року, тобто до моменту повідомлення про поломку лічильника та припинення споживання, проте позивач продовжував нараховувати кошти за споживання.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої, четвертої та п`ятої статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

Відповідно до пункту 11, 42 та 48 «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 відповідальність за збереження засобів обліку, встановлених у квартирі, на інших об`єктах побутового споживача, та пломб на них несе побутовий споживач; побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію.

Згідно із статтею 22 ЦК України, особа якій завдані збитки у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною першою статті 526 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Отже, Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки ПАТ «Київобленерго» не доведено того факту, що відповідач споживав електричну енергію у спірний період та обсяги такого споживання, а також наявність заборгованості відповідача перед позивачем за спожиту енергію у розмірі 5 428,50 грн станом на вересень 2016 року.

Доводи касаційної скарги про те, що цей борг утворився до заміни лічильника не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, оскільки ПАТ «Київобленерго» не довело того факту, що відповідач після поломки лічильника споживав електричну енергію. При цьому посилання позивача, що доказів про розірвання договірних відносин з ними відповідач не надав, не мають правового значення, оскільки йдеться про нарахування та стягнення коштів за електричну енергію, яка відповідачем не споживалась.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська