У Х В А Л А

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 203/2286/17

провадження № 61-1000ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ :

22 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суд з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) про розірвання договору прокату автомобіля та повернення суми залишку базового платежу та суми гарантійної застави.

Позов мотивовано тим, що між сторонами у справі був укладений договір прокату автомобіля, у відповідності до якого відповідач передав позивачу у тимчасове користування транспортний засіб. Право власності на вказаний автомобіль належить ТОВ «Гетманглобал». Строк дії договору склав 19 днів, базова ціна за користування автомобілем склала 450 грн. в день. Позивачем було здійснено оплату за 19 дів в розмірі 8 550,00 грн. Одночасно позивачем було внесено гарантійну заставу в розмірі 25 000 грн.

03 травня 2017 року у позивача були відібрані ключі від транспортного засобу. В подальшому позивачу стало відомо, що вказаний транспортний засіб було повернуто представнику власника. На адресу відповідача направлялась письмова вимога щодо розірвання договору та повернення коштів яка була залишена без відповіді. В офісі відповідача відмовили у розірванні договору та проведенні взаєморозрахунків.

Позивач просив в судовому порядку розірвати договір прокату автомобіля № 2852-142/17, укладений 29 квітня 2017 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Стягнути з ФОП ОСОБА_1 на його користь суму залишку базового платежу в розмірі 6 750,00 грн., стягнути з ФОП ОСОБА_1 суму гарантійної застави в розмірі 25 000 грн., стягнути з відповідач судові витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено свої позовні вимоги належними доказами. До справи не було надано доказів того, що позивачем було виконано умови договору, а саме внесено на рахунок відповідача відповідні базові платежі за користування автомобілем та суми гарантійної застави.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму гарантійної застави 25000,00 грн. та суму залишку базового платежу 6750 грн., судовий збір в сумі 1600 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи частково рішення районного суду, апеляційний суд виходив з того, що сторонами не дотримано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору прокату автомобіля від 29 квітня 2017 року, тому цей договір не створює для сторін прав і обов'язків та кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

04 січня 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не вірно встановлено правову природу правочину, який уклали сторони спору, оскільки договір, який було укладено не потребує нотаріального посвідчення, тому він не нікчемний.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з розміру сплаченого судового збору, змісту судових рішень у справі заявлено позовні вимоги про розірвання договору прокату автомобіля та стягнення гарантійної застави в розмірі 25000,00 грн. та суми залишку базового платежу 6750 грн., ціна якого не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому в цій частині справа є малозначною в силу закону.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко