29.11.2019 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 534/1459/19
провадження № 4-с/533/3/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі судді Лизенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву судді Лизенка А.В. про самовідвід у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/ бездіяльність органу примусового виконання,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 на розгляд судді Лизенко А.В. передано цивільну справу №534/1459/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Вказану справу передано Комсомольським міським судом Полтавської області відповідно до ч.4 ст.31 ЦПК України.

Суддею Лизенко А.В. заявлено самовідвід у справі, який обгрунтовано наступним.

У судді Лизенко А.В. з 01.11.2019 року перебувала на розгляді справа № 534/1558/19 за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису. У вказаній справі до суду електронною поштою надійшла заява про відвід судді Лизенко А.В., яка мотивована тим, що Комсомольським міським судом Полтавської області справа передана Козельщинському районному суду Полтавської області незаконно, але суддя Лизенко А.В. не звернув на це увагу та прийняв її до провадження. При цьому заявник, зазначив, що «суддя Лизенко А.В. долучився до групового кримінального правопорушення та вчинив діяння, які мають ознаки складу злочинів, за які відповідно до ч.1 ст.364 КК України, ч.3 ст.368 КК України, ч.1 ст.375 КК України, передбачена кримінальна відповідальність». Також заявник попередив, що 04.11.2019 року ним на адресу ДБР буде направлена заява (повідомлення) про вчинення суддею Лизенко А.В. кримінальних правопорушень. 11.11.2019 року електронною поштою отримано заяву ОСОБА_1 про надіслання йому копії ухвали, постановленої за результатами розгляду заяви про відвід судді, на його поштову адресу. Крім цього, заявник зазначив, що «налице наявний факт прийняття суддею пропозиції отримання незаконної вигоди з боку ОСОБА_2 ». «Такі діяння судді мають ознаки складу злочинів, за які, відповідно до ч.1 ст.364 КК України, ч.1 ст.366 КК України, ч.3 ст.368 КК України, ч.1 ст.375 КК України, передбачена кримінальна відповідальність». «Своїми діями, представник судової влади України ОСОБА_3 , краде у народу віру в неупереджене Правосуддя та налаштовує проти Української влади. В умовах збройної агресії з боку Російської Федерації, такі дії судді на руку лише ворогам нашої держави. Адже зувірення рядових громадян в європейських цінностях, за які загинула «Небесна Сотня» та ще 10000 військовослужбовців та мирних жителів Донбасу, підриває обороноздатність та загрожує суверенітетові України. Отже, в такий спосіб, суддя надає ворогам держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. Враховуючи той факт, що суддя Лизенко А.В. складав присягу державного службовця, вищезазначені його діяння мають ознаки складу злочину, за який, відповідно до ч.1 ст.111 КК України, передбачена кримінальна відповідальність».

Суддя вважає, що вказані обвинувачення у вчиненні ним конкретних тяжких злочинів, в тому числі, державній зраді та прийняття пропозиції отримання неправомірної винагороди від громадянки ОСОБА_2 , підривають його авторитет як судді, порочать честь та гідність громадянина України.

Факт звинувачення у тяжких злочинах, їх конкретизація, ініціювання кримінального переслідування щодо судді, на його думку, може викликати сумнів у сторін цивільної справи та громадськості в неупередженості головуючого судді.

Суд вважає, що заява судді Лизенка А.В. про самовідвід підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), в тому числі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Із заяв ОСОБА_1 у справі №534/1558/19 про відвід судді та про надіслання копії судового рішення, вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачує суддю у вчиненні конкретних тяжких злочинів проти держави та правосуддя, повідомляє про подання відповідної заяви в ДБР.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «Олександр Волков проти України», заява №21722/11, п.104, 106, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Суд вважає, що участь судді Лизенко А.В. у даній справі може за об`єктивним критерієм викликати сумнів у його упередженості, оскільки заяви ОСОБА_1 підривають авторитет судді Лизенка А.В., порочать його честь та гідність як громадянина України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36, 39, 40, 258-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Лизенка А.В.

Відвести суддю Лизенка Андрія Вікторовича від розгляду цивільної справи № 534/1459/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії/ бездіяльність органу примусового виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Лизенко