КИЇСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2361/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на постанови старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцької Євгенії Валентинівни,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року,

встановив:

у травні 2018 року заявник звернувся до суду зі скаргою, у якій просив суд скасувати постанови старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцької Є.В. про накладення арешту на майно боржника, встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду його за межі України, встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною зброєю та полювання, а також визнати протиправними дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року було справу було передано на розгляд до Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Не погоджуючись з вказаною ухвало, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник посилався на те, що державним виконавцем в ході здійснення примусового виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 травня 2002 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, було прийнято постанови про накладення арешту на майно боржника, встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду його за межі України, встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною зброєю та полювання. Скаржник зазначав, що вказані постанови прийняті з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому просив їх скасувати.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року справу було передано на розгляд за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука.

При постановленні ухвали суд першої інстанції виходив з того, що заявником оскаржуються постанови державного виконавця, прийняті в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Автозаводським районним судом м.Кременчука. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що державним виконавцем, дії якого оскаржуються, стягнення з ОСОБА_3 проводиться без урахування роз'яснень відповідного порядку за всіма відкритими виконавчими провадженнями про стягнення з нього грошових коштів. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованим та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду про передачу справи до іншого суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 21 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що заявник оскаржив до суду дії державного виконавця, вчинені в порядку виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука, що свідчить про те, що справа Печерському районному суду м.Києва не підсудна.

Таким чином, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді