У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання трьох дітей, -
ВСТАНОВИВ:
В травні 2019 року ОСОБА_1 (надалі за текстом заявник/боржник) звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу, виданого 25.10.2018 року Подільським районним судом м. Києва, яким стягнуто з боржника на користь ОСОБА_2 аліменти, на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі однієї другої заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення дітей повноліття.
Заява боржника мотивована тим, що на момент звернення з даною заявою про видачу судового наказу найстаршій дитині - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося 18 років, у зв`язку з чим, просить суд скасувати судовий наказ від 25.10.2018 року.
У судовому засіданні заявник просив заяву задовольнити, скасувати судовий наказ від 25.10.2018 року та прийняти рішення про відмову у видачі судового наказу.
Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час судового засідання повідомлялась, судова кореспонденція поверталась неврученою з позначкою: «за закінченням встановленого строку зберігання».
Вислухавши пояснення заявника, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.10.2018 року Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ за заявою ОСОБА_2 щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів з боржника на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в/ч - аліменти, на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі однієї другої заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення дітей повноліття, а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 176 грн. 20 коп. (а.с. 12).
У своїй заяві заявник просить суд переглянути вказане судове рішення за нововиявленими обставини, посилаючись на те, що на момент звернення з даною заявою найстаршій дитині ОСОБА_6 вже виповнилось 18 років. Крім того, заявник вказує про те, що ОСОБА_6 повністю знаходиться на утриманні заявника. При цьому, зазначає, що двох дітей він утримує добровільно.
Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Частиною восьмою статті 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).
Згідно із пунктами 3, 4, 5, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Пункт 7 даної Постанови визначає, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є, те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.
Як встановлено при розгляді даної заяви та вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому 08.07.2000 р., - ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 3), тоді як заяву ОСОБА_2 щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 подано до суду 19.09.2018 р. (а.с. 1).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є підставною та обґрунтованою, а відтак, такою, що підлягає задоволенню.
Згідно із ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимоги про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
З доданих до заяви свідоцтв про народження дітей, вбачається, що на момент звернення ОСОБА_2 до суду у останньої перебувало на утриманні двоє неповнолітніх дітей, в той час, як судовим наказом стягнуто аліменти на утримання трьох дітей, а відтак, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей слід відмовити.
Згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Враховуючи вищевикладене, на підставі викладеного, керуючись ст. 423-429 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання трьох дітей задовольнити;
Судовий наказ, виданий Подільським районним судом м. Києва від 25.10.2018 року на підставі заяви ОСОБА_2 , про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей - скасувати;
У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей відмовити;
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя В.В. Гребенюк