Єдиний унікальний номер 2-н-363/08 Номер провадження 22-ц/804/361/19
Єдиний унікальний номер 2-н-363/08 Головуючий у 1 інстанції Дубовик Р.Є Номер провадження 22-ц/804/361/19 Суддя-доповідач Дундар І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Дундар І.О.,

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.

за участю секретаря судового засідання Ситнік Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 2-н-363/08 за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2018 року, прийняту в приміщенні суду в місті Бахмуті Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із заявою, в якій вказали, що 22 грудня 2008 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області видав виконавчий документ № 2н-388/08 за позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк». При підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС виконавчий лист було втрачено. Просили поновити строк виконавчого документу № 2н-388/08 від 22 грудня 2008 року, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області та видати його дублікат.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2018 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено; поновлено ПАТ КБ «ПриватБанк» строк для пред'явлення виконавчого документу № 2-н-363/08 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 22 червня 2004 року в розмірі 4078,58 грн., та судових витрат: 25,50 грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи; видано дублікат виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 02 червня 2004 року в розмірі 4078,58 грн., та судових витрат: 25,50 грн., судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу скасувати та відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволені заяви про видачу дублікату виконавчого документу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд першої інстанції не звернув уваги, що 03 грудня 2008 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було видано судовий наказ № 2-Н-388/2008 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суми боргу за кредитним договором від 02 червня 2004 року у розмірі 4078,58 грн. та судові витрати, понесені заявником при подачі заяви: 25,50 грн. судового збору та 15 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Інших судових наказів чи будь-яких інших виконавчих документів відносно вимог заявника до боржника станом на дату звернення з апеляційною скаргою немає. Як свідчить оскаржувана ухвала стягувач звернувся із заявою про видачу дублікату наказу № 2-н-363/08 від 03 грудня 2008 року, тобто невірно вказано номер судового наказу. Заявником не надано будь-яких доказів того, що він взагалі надсилав судовий наказ № 2-Н-388/2008 від 03 грудня 2008 року до виконавчої служби, суд не врахував, що заявник не надав доказів поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчого документу до виконання та наявності обставин, що об'єктивно перешкоджали йому реалізувати своє право на пред'явлення судового наказу до виконання протягом встановленого законодавством строку. Крім того, рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року по справі № 219/363/2014-ц заявнику відмовлено у позові про стягнення з боржника заборгованості за тим же кредитним договором від 02 червня 2004 року, але вже по нарахованим відсоткам на суму заборгованості за період з 30 жовтня 2008 року по 31 жовтня 2014 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на наказ від 03 грудня 2008 року. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Отже заявник був повністю обізнаний про існування судового наказу від 03 грудня 2008 року.

В судове засідання учасники справи не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом при розгляді заяви було встановлено, що 03 грудня 2008 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» суму боргу за кредитним договором від 02 червня 2004 року в розмірі 4078,58 грн. та судові витрати : 25,59 грн., судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, перевіркою книг вхідної кореспонденції, журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві на виконання автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що судовий наказ № 2-н-363/08 від 02 грудня 2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» не надходив до відділу.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником підстави є поважними, необхідно поновити строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання та для забезпечення виконання рішення необхідно видати його дублікат.

Але таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Зі змісту ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

На підставі ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

За вимогами ч. 2, 4, 5, 7, 9 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Отже, Цивільним процесуальним кодексом України чітко передбачений порядок повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається із матеріалів справи, в заяві про видачу дублікату та поновлення строку виконавчого документу жоден з учасників справи, окрім стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» не зазначений.

Отже, суд першої інстанції не залучив до участі у справі інших учасників справи, взагалі не повідомив їх про день та час розгляду судового засідання, тобто позбавив їх можливості наводити свої доводи та заперечення, приймати участь у дослідженні доказів, що безумовно призвело до недотримання судом принципу змагальності та рівності сторін.

Щодо вирішення вимог по суті заяви ПАТ КБ «Приватбанк», апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України №2147-УШ від 03 жовтня 2017 року, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

При розгляді справи судом першої інстанції, судове рішення, відносно виконання якого заявлені вимоги, взагалі не досліджувалось.

Апеляційним судом встановлено, що судовим наказом по справі №2-Н-388/2008 від 3 грудня 2008 року, виданим Артемівським міськрайонним судом Донецької області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суму боргу за кредитним договором від 2 червня 2004 року у розмірі 4078,58 грн. та судові витрати, понесені заявником при подачі заяви: 25,50 грн. судового збору та 15 грн. витрати на інформаційно-техгічне забезпечення розгляду справи (арк..спр.26).

Відповідно до листа Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 15 серпня 2018 року № 39656, направленого на адресу ПАТ КБ «Приватбанк», перевіркою книг вхідної кореспонденції, журналів обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцеві на виконання автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що судовий наказ № 2-н-388/2008 від 3 грудня 2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не надходив до відділу (арк.спр.3).

Згідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 XVІІІ, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною 5 ст. 12 Закону встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У відповідності до п. 5 Перехідних положень Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Звертаючись до суду із заявою ПАТ КБ «Приватбанк» зазначав, що причинами порушення ним строків пред'явлення виконавчого документу до виконання є є те, що він втрачений.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, повно і всебічно не з'ясував обставини справи, постановляючи оскаржену ухвалу, місцевий суд взагалі не обґрунтував своє рішення щодо визнання поважними причин пропуску банком строків для пред'явлення виконавчого листу до виконання та наявності підстав для видачі дублікату виконавчого документу, обмежившись лише посиланням на те, що рішення є обов'язковим для виконання.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що предметом заяви ПАТ КБ «Приватбанк» був судовий наказ по справі №2н-388/08, в той час як в якості унікального номеру справи зазначено 2н-363/08, оскаржувана ухвала містить аналіз підстав для задоволення заяви щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу № 2-н-363/08 та видачі дублікату даного виконавчого документу.

Згідно п.п.1, 4 ч.1.ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2018 року скасувати.

Цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання направити для продовження розгляду до Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в частині щодо видачі дублікату виконавчого документа може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Судді: