Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участі секретаря судового засідання Собакінських С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.02.1997 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності позивачці ОСОБА_1 , відповідачці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 29.08.2007 року, відповідно до якого все своє майно заповідала позивачці ОСОБА_1 , у тому числі і частку у квартирі, що знаходиться за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Позивачка в установлений законом строк звернулась до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак постановою Третьої маріупольської державної нотаріальної контори № 1345/02-31 від 11.05.2019 року їй було відмовлено через неможливість досягнення згоди розпорядження спільним сумісним майном внаслідок смерті одного з співвласників.

На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на 2/3 частки на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . А також, визнати за відповідачкою ОСОБА_2 право власності на 2/3 частину на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про судовий розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги уточнила та просила суд визначити розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , припинити право спільної сумісної власності на вказану квартиру, визнати за нею право спільної часткової власності на 2/3 частки вказаної квартиру та за відповідачкою право на 1/3 частину.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про судовий розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала повністю.

Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачці ОСОБА_1 , відповідачці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03.02.1997 року, виданого ЖКУ концерну «Азовмаш», зареєстрованого Маріупольським БТІ 04.03.1997 року за реєстр. № 37459, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86627868 від 10.05.2017 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13.10.2018 року Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , актовий запис№ 1440.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 09.08.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С., зареєстрований в реєстрі за № 3-2186, яким заповідала все своє майно позивачці ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 звернулась до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину.

Постановою Третьої маріупольської державної нотаріальної контори № 1345/02-31 від 11.05.2019 року позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через неможливість досягнення згоди розпорядження спільним сумісним майном внаслідок смерті одного з співвласників.

Згідно із частиною 1статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4статті 41 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачці ОСОБА_1 , відповідачці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної спільної сумісної власності.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки позивача між останньою і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності.

Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 року № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ. Оскільки згідно із свідоцтвом про право власності на житло частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. У цьому випадку це по 1/3 частині квартири, оскільки учасників спільної сумісної власності три.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним припинити право спільної сумісної власності між сторонами та визнати за кожним із співвласників право часткової сумісної власності на квартиру по 1/3 частини кожному.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 355, 356, 357, 368, 369, 370, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 81, 141, 200, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання ідеальних часток кожного із співвласників у спільній сумісній власності - задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на 2/3 частки.

Визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/3 частки.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. М. Іванченко