РІШЕННЯ

іменем України

27 серпня 2019 рокуСправа №451/128/18
Провадження № 2/451/182/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Загайської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу №451/128/18 за позовом ОСОБА_1 до Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем,-

в с т а н о в и в:

24 січня 2018 року ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , яка була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 . 12.07.2006 року ОСОБА_7 на випадок своєї смерті склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці, ОСОБА_8 . Дошлюбним прізвищем позивача було ОСОБА_9 , що підтверджує свідоцтво про народження, серії НОМЕР_1 , видане 03.11.1973 р. виконкомом Вузлівської сільської ради. Прізвище « ОСОБА_10 » вона набула після реєстрації шлюбу з ОСОБА_11 , з яким розлучилася 07.10.2011р. 12.11.2011 року позивач одружилася вдруге і її прізвищем після реєстрації шлюбу стало ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 не здійснила своє право на спадкування, у зв`язку із тим, що не звернулася у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і тому не може оформити своїх спадкових прав. Те, що вона постійно проживала з мамою до дня її смерті і надалі проживає в цьому ж будинку підтверджується довідкою Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області №82 від 12.01.2018 р. Крім цього, факт, що саме надалі утримує і доглядає будинок після смерті мами підтверджують документи: квитанція на ім`я ОСОБА_1 від 05.07.2013 р. про сплату земельного податку; квитанція на ім`я ОСОБА_1 №15 від 26.08.2015 р. про сплату земельного податку; квитанція на ім`я ОСОБА_1 від 28.11.2016 р. про сплату земельного податку; квитанція на ім`я ОСОБА_1 №23 від 24.12.2015 р. про оплату за електричну енергію; квитанція на ім`я ОСОБА_1 №23 від 28.11.2017 р. про оплату за електричну енергію; рахунок за газ та послуги з газопостачання за січень 2016 року від 12.02.2016 р. на ім`я ОСОБА_1 ; рахунок за газ та послуги з газопостачання за січень 2017 року від 11.02.2017р. на ім`я ОСОБА_1 ; повідомлення про надання субсидій №563102 на ім`я ОСОБА_1 . Таким чином, зважаючи на те, що позивач пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини, у неї не залишається іншого виходу, окрім звернення до суду для встановлення факту її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить встановити факт, що на день смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала разом з нею в будинку по АДРЕСА_1 .

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача ОСОБА_12 в судовому засіданні 18 червня 2019 року позовні вимоги підтримав, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.58).

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були залучені в судовому засіданні 18 червня 2019 року в якості третіх осіб, в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких просили про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задоволити. Додатково зазначили, що на спадкове майно матері ОСОБА_7 , не претендують (а.с.82-86).

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача - ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії

НОМЕР_3 від 18.10.2006 р., видане Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за №45 (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , виданим відділом ЗАГС 03.11.1973 р. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батьки значаться ОСОБА_13 та ОСОБА_7 (а.с.8).

За життя спадкодавцем було здійснено розпорядження своїм майном на користь ОСОБА_8 , склавши заповіт, який було посвідчено 12.07.2006 року, секретарем Вузлівської сільської ради Радехівського районну Львівської області та зареєстровано в реєстрі за №407 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_5 , вбачається, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 розірвано шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №26 (а.с.9).

З копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_14 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_15 » (а.с.10).

З довідки виконкому Вузлівської сільської ради №82 від 12.01.2018 р. вбачається, що ОСОБА_7 дійсно до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Спільно з нею на день смерті проживала без реєстрації ОСОБА_1 . Від імені померлої виконкомом Вузлівської сільської ради посвідчувався заповіт, зареєстрований в реєстрі за №407 від 12.07.2006 року, який не змінювався і не скасовувався. Крім цього, факт, що позивач надалі утримує і доглядає будинок після смерті мами підтверджують квитанції про оплату комунальних послуг, сплату земельного податку та повідомлення про надання субсидій №563102 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.11-15).

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_6 , виданого Вузлівською сільською радою 22 січня 1983 року, ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , запис за №2 (а.с.42).

Відповідно до заяв про відмову в прийнятті спадщини, спадкоємці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від оформлення своїх спадкових прав відмовилися (а.с.43-47).

Факт спільного проживання позивача з ОСОБА_7 , підтвердили в судовому засіданні 18 червня 2019 року свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.62-64).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що позивач пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини за заповітом, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,200,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , разом із спадкодавцем ОСОБА_7 у будинку по АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області (с.Вузлове, вул..Львівська, 14, Радехівського району Львівської області) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , жительки АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 27.08.2019 року.