Справа №522/9865/15-ц
Провадження №2/522/3678/19
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2019 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.

за участю секретаря судових засідань Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах Одеської обласної ради до ОСОБА_1 , треті особи - Одеська міська рада, Приватне підприємство «Конто Інвест» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2015 року Прокурор Приморського району м.Одеси звернувся до суду з позовною заявою в інтересах Одеської обласної ради до Одеської міської ради та ОСОБА_1 , в якій просив визнати незаконним рішення Одеської міської ради №1404-V від 04 липня 2007 року «Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в 2007 року, та внесення змін до рішень Одеської міської ради» в частині внесення до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році, нежитлового приміщення першого поверху та антресолі №503, площею 102.4 кв.м. по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху №503, площею 102.4. кв.м. по АДРЕСА_1 , укладеного між територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та приватним підприємством «Конто Інвест» 19 травня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №1339; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 нежитлове приміщення першого поверху та антресолі №503, площею 90.0 кв.м. по АДРЕСА_1 на користь територіальних громад сіл, селищ, міст області в особі Одеської обласної ради.

Прокуратура мотивує свої вимоги тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №1418 від 13 грудня 2007 року територіальній громаді м.Одеси видано свідоцтво серії САВ №345325 від 24 грудня 2007 року про право власності на нежитлове приміщення першого поверху та антресолі №503, загальною площею 102.4 кв.м., розташоване по АДРЕСА_1 . Також, рішенням Одеської міської ради №1404-V від 04 липня 2007 року зазначене приміщення внесено до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році. Надалі, 29 травня 2008 року між територіальною громадою м.Одеси в особі Одеської міської ради та Приватним підприємством «Конто Інвест» укладено договір купівлі-продажу, на підставі кого здійснено відчуження нежитлового приміщення першого поверху та антресолі №503 загальною площею 102.4 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 . Після цього, 30 травня 2008 року між Приватним підприємством «Конто Інвест» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху та антресолі №503, загальною площею 102.4 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 . Наполягаючи на задоволенні своєї вимоги, прокуратура зазначає, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року у справі №2-а-412/10/1522 було визнано протиправними дії виконавчого комітету Одеської міської ради щодо оформлення за Одеською міською радою свідоцтв про право власності на 178 об`єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, у тому числі на об`єкт, розташований по АДРЕСА_1 , свідоцтва про право власності Одеської міської ради на зазначені об`єкти також визнано протиправними та скасовано. В якості правового обґрунтування своїх вимог, прокуратура посилається на частину 1 статті 203 Цивільного кодексу України стосовно того, що зміст правочину не можу суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Також, зроблене посилання на статтю 215 ЦК України щодо підстав недійсності правочину - недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Крім цього, прокуратура посилається на частину 1 статті 216 ЦК України щодо того, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Також, прокуратура посилається на приписи статті 387 ЦК України щодо права власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Додатково, позов вмотивований посиланням на статтю 388 ЦК України, за якою якщо майно за відплатним договором придбане в особі, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Також, зроблене посилання на положення пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» щодо реституції як способу захисту цивільного права та її застосування, а також щодо застосування статті 388 ЦК України при витребуванні майна від особи, яка не є стороною недійсного правочину шляхом подання індикаційного позову.

Ухвалою суду від 15 травня 2015 року було відкрито провадження у справі.

13.08.2015 року Одеська міська рада надала суду заперечення проти позову (т.1 а.с. 73-88).

Ухвалою суду від 29.10.2015 року клопотання представника Одеської обласної ради про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі за позовом прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах Одеської обласної ради до Одеської міської ради та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, визнання незаконним рішення Одеської міської ради, витребування майна з чужого незаконного володіння до завершення розгляду та вирішення спору в іншій адміністративній справі № 2а/412/10 за адміністративним позовом заступника прокурора міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради до виконавчого комітету Одеської міської ради, КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», за участю третьої особи - Одеської міської ради про визнання дій протиправними.

Ухвалою суду від 07 червня 2017 року було залучено до участі по справі в якості співвідповідача Приватне підприємство «Конто Інвест» для вирішення питання про закриття провадження по справі. Також закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення Одеської міської ради №1404-V від 04.07.2007 року «Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради» в частині внесення до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році, нежитлового приміщення першого поверху та антресолі №503, площею 102,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху та антресолі №503, площею 102,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між територіальною громадою міста Одеси через Одеську міську раду та Приватним підприємством «Конто Інвест», зареєстрований в реєстрі за №1339.

Також, визначено статус Приватного підприємства «Конто Інвест» у цій цивільні справі в якості третьої особи.

12 грудня 2017 року здійснений повторний автоматизований розподіл справи, яка перебувала в провадженні судді Погрібного С.О.. За результатами автоматизованого розподілу справа передана судді Чернявській Л.М..

Ухвалою суду від 15 грудня 2017 року справа прийнята до свого провадження та повернуто у підготовче провадження справи. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ ЦПК України, який набрав чинності 15.12.2017 року, справа розглядалась за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 року залучено Одеську міську раду, у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору по справі за позовом прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Прокуратури Одеської області в інтересах Одеської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа - приватне підприємство «Конто Інвест» про витребування майна з чужого незаконного володіння. 10 липня 2018 року представником Одеської міської ради надані письмові пояснення.

09 липня 2018 року представником відповідача надано клопотання про залучення доказів з письмовими поясненнями.

Ухвалою суду від 09 липня 2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 25 листопада 2019 року представник прокуратури Місюрко Г.А. підтримала позовні вимоги по викладеним в позові підставам.

Одеська обласна рада в судове засідання свого представника не направила, заяв, заперечень та інших процесуальних документів по суті спору не надала, сповіщалася про дату, час і місце судового засідання належним чином. 12 грудня 2018 року до канцелярії суду від Одеської обласної ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Одеської обласної ради.

Адвокат Розенбойм Ю.О., який представляє інтереси відповідача проти задоволення позову заперечував, надав суду пояснення, в яких послався на наступне. На час розгляду справи судом є чинними та не оскаржені усі правовстановлюючі документи та підстави їх оформлення (складання) в ланцюгу переоформлення права власності на спірне майно з моменту оформлення права на це майно за територіальною громадою міста Одеси (в особі Одеської міської ради), а саме: Рішення Одеської міської ради від 04 липня 2007 року №1404-V «Про перелік об`єкті комунальної власності м.Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році та внесення змін до рішень (в частині включення приміщень першого поверху та антресолі №503 площею 102.4 кв.м. по АДРЕСА_1 ); рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 13 грудня 2007 року №1418; свідоцтво про право власності на нежиле приміщення першого поверху та антресолі №503 від 24 грудня 2007 року, оформлене на ім`я Виконавчого комітету Одеської міської ради; договір купівлі-продажу №83 спірного приміщення, укладений між територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та Приватним підприємством «Конто Інвест»; договір купівлі-продажу спірного приміщення від 13 травня 2008 року між Приватним підприємством «Конто Інвест» та ОСОБА_1 . При цьому, за пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» заявлення віндикаціного позову та витребовування майна проводиться за наявності недійсного першого правочину щодо цього майна в ланцюзі наступних правочинів. У даній справі жодного недійсного правочину стосовно спірного нерухомого майна нема взагалі, а витребування майна за наявності усіх чинних правочинів щодо нього не передбачено ані законодавством, ані судовою практикою Верховного Суду України. Крім того, прокуратурою заявлені вимоги про витребування спірного нерухомого майна площею 90.0 квадратних метрів, у той час, як у власності ОСОБА_1 перебуває інше приміщення площею 102.4 кв.м. При цьому, мова не йде про незаконне перепланування чи перебудову майна, адже майно саме площею саме 102.4 кв.м. було предметом всіх попередніх правочинів, що вказані вище. Тобто, позовна вимога про витребування майна заявлена взагалі щодо майна, яке у власності відповідача не знаходиться. Також, прокуратурою не доведено наявності у Одеської обласної ради права власності на спірне майно. Навпаки, у запереченнях Одеської міської ради спростовано вказане твердження прокуратури та доведено, що такого права у Одеської обласної ради ніколи не було, а право власності на спірне майно виникло у відповідності до закону саме у територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради. Ці доводи також викладені у поясненнях Одеської міської ради за підписом представника ОСОБА_2 . Додатково зазначає що «будівля за адресою: АДРЕСА_1 та «приміщення першого поверху та антресолі № НОМЕР_1 площею 102.4 кв.м. по АДРЕСА_1 » це різні та окремі об`єкти нерухомого майна. Жодним рішенням Одеської обласної ради чи Кабінету Міністрів України до власності територіальної громади Одеської області не було віднесено саме спірне приміщення. При цьому, Згідно з додатком Б "Терміни та визначення понять" ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення": нежитлове приміщення - приміщення в структурі житлового будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Відповідно ж до статті 380 ЦК України, житловий будинок є також самостійним об`єктом права власності як будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Крім того, спірне приміщення як окремий об`єкт цивільно-правових відносин та окреме майно - не є об`єктом культурної спадщини, рішення будь-якого органу з цього приводу відсутнє. Зважаючи на викладене, наведені Прокуратурою рішення Одеської обласної ради взагалі не мають відношення до спірного приміщення, та його правовий статус не регламентують, права та обов`язки щодо нього не створюють. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому Прокуратура не навела жодної з передбачених законом підстав для виникнення у територіальної громади Одеської області права власності саме на спірне приміщення, яке, як доведено, є окремим об`єктом цивільного права та окремим майном. Навпаки, право власності на спірне приміщення з 28 січня 2008 року було зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради, що підтверджено витягом №17526566 від 28.01.2008 року, копія якого є у справі. В подальшому право власності на це майно реєструвалося за наступними власниками на підставі чинних та не скасованих і не визнаних недійсними документів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Одеська міська рада в судове засідання свого представника не направила, надала до суду пояснення, у яких просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Доводи та заперечення Одеської міської ради наводяться в частині, що стосується позовної вимоги про витребування майна. При цьому зроблено посилання на частину 1 статті 16 ЦК України щодо права кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому зазначено, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Також зроблене посилання на рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року та Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року. Додатково, Одеською міською радою подано до суду пояснення, в яких зокрема зазначено, що є чинним та ніколи не скасовувалось свідоцтво про право власності від 24 грудня 2007 року серії САВ №34525, яке засвідчувало право власності на спірне майно територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватне підприємство «Конто Інвест» в судове засідання свого представника не направила, заяв, заперечень та інших процесуальних документів по суті спору не надала, сповіщалася про дату, час і місце судового засідання належним чином.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі письмових доказів, що знаходяться в матеріалах справи.

На підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №1418 від 13 грудня 2007 року територіальній громаді м.Одеси видано свідоцтво серії САВ №345325 від 24 грудня 2007 року про право власності на нежитлове приміщення першого поверху та антресолі №503, загальною площею 102.4 кв.м., розташоване по АДРЕСА_1 . Також, рішенням Одеської міської ради №1404-V від 04 липня 2007 року зазначене приміщення внесено до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2007 році.

Надалі, 29 травня 2008 року між територіальною громадою м.Одеси в особі Одеської міської ради та Приватним підприємством «Конто Інвест» укладено договір купівлі-продажу, на підставі кого здійснено відчуження нежитлового приміщення першого поверху та антресолі №503 загальною площею 102.4 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 . Після цього, 30 травня 2008 року між Приватним підприємством «Конто Інвест» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху та антресолі №503, загальною площею 102.4 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 .

Вказані факти учасниками справі не заперечуються, а зазначені правовстановлюючі документи на спірне майно є чинними, у встановленому законодавством порядку не скасовані та не визнані недійсними.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 24 червня 2010 року у справі №2-а-412/10/1522 було задоволено позов заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради повністю: визнано протиправними дії виконавчого комітету Одеської міської ради щодо оформлення за Одеською міською радою свідоцтв про право власності на 178 об`єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області; визнано протиправними дії комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості`щодо реєстрації права власності Одеської міської ради на 178 об`єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області; зобов`язано комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості`скасувати записи у Державному реєстрі прав щодо права власності Одеської міської ради на 178 об`єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області; зобов`язано виконком Одеської міської ради утриматися від вчинення дій щодо оформлення Одеській міській раді свідоцтв про право власності на 407 об`єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області. Серед вказаних об`єктів культурної спадщини зазначений зокрема прибутковий будинок, 1890-і вул АДРЕСА_1 Домоволодіння літ. «А», «Б».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2012 року у справі №2-а-412/10/1522 було визнано протиправними дії виконавчого комітету Одеської міської ради щодо оформлення за Одеською міською радою свідоцтв про право власності на 178 об`єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, зокрема, на прибутковий будинок, 1890-і вул. АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 Домоволодіння літ. «А», «Б». (пункт 86 переліку, наведеного у пункті 4 резолютивної частини постанови). Також було визнано протиправними та скасовано свідоцтва про право власності Одеської міської ради на 178 об`єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, перелік яких наведений в абзаці четвертому резолютивної частини рішення, зокрема й на вказаний вище будинок; зобов`язано комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» скасувати записи у Державному реєстрі прав щодо права власності Одеської міської ради на 178 об`єктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, перелік яких наведений в абзаці четвертому резолютивної частини рішення, зокрема й на вказаний вище будинок.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року вказану постанови суду першої та апеляційної інстанції були скасовані, а справу направлено до суду першої інстанції.

При повторному розгляді справи, ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2016 року провадження у справі було закрито. Ухвала набрала законної сили.

При цьому, матеріалами справи підтверджені доводи Одеської міської ради про те, що правовстановлюючий документ на спірне майно - нежитлове приміщення першого поверху та антресолі № 503, площею 90.0 кв.м. по АДРЕСА_1 , на ім`я територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради - свідоцтво про право власності на нежиле приміщення першого поверху та антресолі №503 від 24 грудня 2007 року, на ім`я Виконавчого комітету Одеської міської ради є чинним та не скасованим й не визнаним недійсним.

Відповідно до статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно частин 1 та 2 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Прокуратурою не спростовано правомірності набуття відповідачем права власності на спірне майно на підставі договору купівлі-продажу спірного приміщення від 13 травня 2008 року між Приватним підприємством «Конто Інвест» та ОСОБА_1 . Аналогічно, не скасований та не визнаний недійсним договір договір купівлі-продажу №83 спірного приміщення, укладений між територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та Приватним підприємством «Конто Інвест».

З огляду на це підлягають застосуванню норми законодавства України щодо непорушності права власності за відсутності підстав для його витребування.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Щодо посипання прокуратури на статтю 387 ЦК України, суд зазначає наступне. Згідно вказаної статті, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Водночас, за наведених вище обставин, відповідач не може вважатися особою, яка заволоділа спірним майном без «без відповідної правової підстави», а отже, відсутні правові підстави для витребування майна у відповідача.

Також, суд не може погодитися з посиланнями прокуратури на статті 203 та 215 ЦК України щодо недійсності правочинів, оскільки, як зазначалось, жоден з правочинів, які передували укладанню договору купівлі-продажу спірного приміщення на користь відповідача судом не визнаний не дійсним та такої вимоги не заявлено.

З урахуванням наведених вище обставин, суд вважає позовні вимоги прокуратури необґрунтовані та не підлягають задоволенню з матеріально-правових підстав. Враховуючи це, суд не надає оцінки доводами заяви прокуратури стосовно поновлення строків позовної давності (пункт 1 прохальної частини позовної заяви), оскільки у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю, тобто по суті. В свою чергу, позовна давність застосовується у справі лише в разі встановлення факту наявності порушених прав позивача, тобто - за умови обґрунтованості позовних вимог «по суті», але їх звернення до суду з пропуском строків позовної давності (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц, від 07 листопада 2018 року у справі №575/476/16-ц, ВС у складі КЦС від 16 січня 2018 року у справі №569/7136/14-ц, від 21 листопада 2018 року у справі №497/2762/15-ц.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 89, 247, 259, 265, 268, 273 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені позову прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Прокуратури Одеської області в інтересах Одеської обласної ради до ОСОБА_1 , треті особи - Одеська міська рада, Приватне підприємство «Конто Інвест» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 04 грудня 2019 року.

Суддя Л. М. Чернявська

25.11.2019