Дата документу 11.09.2019 Справа № 334/334/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 334/334/17 Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
№ 22-ц/807/2163/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

В січні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.11.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 26658,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач свої зобов`язання по зазначеному договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим,станом на 08.11.2016 року має заборгованість у розмірі 70952,08 грн., яка складається з наступного: 23814,86 грн. - заборгованість за кредитом; 15736,46 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 23814,75 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 7586,01 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 70952,08 грн., а також судові витрати, які були ними понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 1600,00 гривень.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 скористалась своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк», в якому вважає рішення суду законним та обґрунтованим та просить його залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.11.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та в порядку передбаченому угодою.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 08.11.2016 року обсяг невиконаних зобов`язань відповідача за угодою від 01.11.2012 року складає 70952,08 грн.

У відповідності до п. 2.1. Генеральної угоди від 01.11.2012 року, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 26658,21 грн. строком на 36 місяців, з 01.11.2012 року по 30.11.2015 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 26658,21 грн. в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в зазначені в заяві, умовами та правилами строки.

Також сторонами були погоджені строки та розмір щомісячних платежів та зазначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти, (щомісячний платіж), в сумі 967,16 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших видатків відповідно до умов та правил. Дата останнього погашення повинна бути не пізніше 30.11.2015 року.

Таким чином, сторонами обумовлено, що повернення кредиту відбувається в певні строки: щомісячно з 1 по 25 число місяця, а останнім днем погашення є 30.11.2015 року.

Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди від 01.11.2012 року у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості, які вказані в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких настав сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у разі порушення позичальником своїх зобов`язань, сторони, керуючись нормами цивільного законодавства України, домовилися про зміну строків та порядку повернення кредиту, які обумовлені в п. 2.1. угоди, на менший строк, який за п. 2.2. угоди становить 32 день з моменту виникнення порушення.

Згідно з розрахунком заборгованості, який додано до позовної заяви в якості доказу, останній платіж в розмірі 900,00 грн., позичальником був вчинений 23.04.2013 року, про що свідчить запис у стовпчику сума погашення за наданим кредитом.

Таким чином, з огляду на умови викладені в пунктах 2.1., 2.2. Генеральної угоди від 01.11.2012 року, з 23.04.2013 року відповідач порушила зобов`язання, щодо строків внесення щомісячних платежів в розмірі 967,16 грн., окрім цього, 23.04.2013 року відповідачем був здійснений останній платіж, що в свою чергу було підставою до зміни зобов`язання та строку повернення кредиту в цілому.

Отже, керуючись п. 2.2. Генеральної угоди від 01.11.2012 року слід провести розрахунок строків повернення кредиту: 23.04.2013 року - останній та в неповному обсязі щомісячний платіж - момент виникнення порушення. 25.05.2013 року - 32 день з моменту виникнення порушення - день повернення кредиту та виконання зобов`язання в цілому.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності для ПАТ КБ «ПриватБанк» за Генеральною угодою від 01.11.2012 року розпочався з наступного дня після спливу строку виконання зобов`язання, тобто з 26.05.2012 року.

За ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, згідно з вимогами ст. 257 ЦК України, строк позовної давності для пред`явлення вимог банком, за Генеральною угодою від 01.11.2012 року до відповідача сплив через три роки з дня спливу строку виконання зобов`язань за вказаною угодою, а саме 26.05.2016 року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 скориставшись своїм правом передбаченим вимогами ст. 267 ЦК України подала до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. (а.с.75).

Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

З огляду на викладене, та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко