Справа № 195/1833/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

22.01.2019 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстр. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (зареєстр. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Петровського), 1 Томаківського району Дніпропетровської області) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 09 січня 2015 року .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, 09 січня 2015 року в селі Настасівка Томаківського району Дніпропетровської області померла її мати- Козак ОСОБА_4, зі смертю якої відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, до складу якої увійшли земельні ділянки:

- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,4019 га (кадастровий номер :01:002:0217), яка розташована на території Мирівської сільської ради Томаківського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії 1У-ДП № 047479, виданого за життя ОСОБА_3 10.10.2002р. та Витягом з ДЗК за № 5713649;

- присадибна ділянка площею 0,25га та - для ведення особистого селянського господарства площею 0,17га, розташованих за адресою: Томаківський район, с. Настасівка, вул.Верхня (Петровського),буд.1, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 003878, виданого за життя ОСОБА_3 20.12.1995р.

Позивач зазначає, що її мати ОСОБА_3 за життя зробила заповітне розпорядження, на підставі якого усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_2 про що свідчить заповіт від 06.10.2004 року, який посвідчений секретарем виконкому Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 При цьому позивач зазначає, що ОСОБА_2 є її сином, який на момент смерті своєї бабусі ОСОБА_3 був зареєстрований разом з померлою за адресою: Томаківський район, с.Настасівка,вул.Верхня (Петровського), буд. 1.

У звязку із сімейними обставинами ОСОБА_2 ще до смерті ОСОБА_3, у 2013 році виїхав для проживання у місто Запоріжжя, де і мешкає до даного часу.

Минуло більше трьох років з дня смерті ОСОБА_3, але як виявилось, свої права на спадщину ОСОБА_2 не оформив. Позивач зазначає, що догляд за ОСОБА_3 до дня її смерті та поховання матері вона здійснювала самостійно, відповідач до місця свого народження приїздить рідко, тому з ним вона бачиться приблизно 1-2 рази на рік. Лише при спілкуванні з ним влітку цього року їй стало відомо, що спадщина ОСОБА_2 не оформлена і оформляти її він наміру не має. На спадщину ОСОБА_2 не претендує та запропонував їй оформити її на себе.

Коли вона звернулася до приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею був пропущений строк подачі заяви про прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України, що і стало причиною її подальшого звернення до суду.

Представник позивача згідно ордеру серії ДП 2018/2118 від 12.12.2018 р. подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, при цьому позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду також письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначено, що проти позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.

Зі свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3 серії І-КИ № 602015, виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с.7), вбачається, що остання дійсно померла 09.01.2015 р., актовий запис № 14 від 12.01.2015 р.

Ступінь родинного звязку позивача у справі зі спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про її народження серії ІІ-КИ № 417766, виданого 25.08.1977р. Красногвардійським РАЦС міста Дніпропетровська (а.с.9), згідно якого ОСОБА_6 (у шлюбі - змінила прізвище на «Козак», що підтверджується Витягом з ДРАЦС про реєстрацію шлюбу від 11.10.2018. за № 8 (а.с. 16)) значиться її матірю, при цьому позивач при одруженні змінила дошлюбне прізвище «Близнюк» на «Ярмак», що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 438123 від 11.10.2018 р. ( а.с.10).

Зі смертю ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, до складу якої увійшли земельні ділянки:

- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,4019 га (кадастровий номер :01:002:0217), яка розташована на території Мирівської сільської ради Томаківського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 047479, виданого за життя ОСОБА_3 10.10.2002р. та Витягом з ДЗК за № 5713649 ( а.с. 14,18);

- присадибна ділянка площею 0,25га та - для ведення особистого селянського господарства площею 0,17га, розташованих за адресою.Томаківський район,с. Настасівка, вул.Верхня (Петровського),буд.1, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 003878, виданого за життя ОСОБА_3 М.О.20.12.1995р. ( а.с.15).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 за життя зробила заповітне розпорядження, на підставі якого усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_2 про що свідчить заповіт від 06.10.2004 року, який посвідчений секретарем виконкому Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі № 224, копію якого додано до матеріалів справи ( а.с.8). При цьому ОСОБА_2 є сином позивача, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії V-КИ № 467023, виданого 19.12.1987 р. виконкомом Мирівської сільської ради Томаківського району, згідно якого в графі «мати» вказана позивач - ОСОБА_1, копію якого додано до матеріалів справи ( а.с.13).

На підставі довідок виконкому Мирівської сільської ради Томаківського району від 01.10.2018 р. за №№ 798, 799 ( а.с. 11-12) ОСОБА_2 на момент смерті своєї бабусі ОСОБА_3 був зареєстрований разом з померлою за адресою: Томаківський район, с.Настасівка,вул.Верхня (Петровського), буд. 1, але як встановлено в судовому засіданні не проживає з 2013 року.

Позивачу при спілкуванні з сином ОСОБА_2 влітку цього року стало відомо, що спадщина ОСОБА_2 не оформлена і оформляти її він наміру не має. На спадщину ОСОБА_2 не претендує та запропонував позивачу оформити її на себе, при цьому проти позовних вимог відповідач ОСОБА_2 не заперечує, відзив на позов не надав.

Приватний нотаріус ОСОБА_7 відмовив позивачу в оформленні спадщини за законом після смерті ОСОБА_3, оскільки нею пропущений строк для її подачі, передбачений ч.1 ст. 1272 ЦК України, що підтверджується доданим роз'ясненням нотаріуса від 13.11.2018 р. № 723/01-16 ( а.с.6).

З повідомлення приватного нотаріуса Томаківської районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 06.12.2018 р. № 839/01-16, та з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54387439 від 06.12.2018 р. ( а.с.31,32) вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, суд вважає причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними і обєктивними, що підтверджується вищевказаними документами.

Виходячи з вищевикладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин, згідно ст.1269 ЦК України.

При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред'явлення нею позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12, яка за ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд вважає доцільним для позивача визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, терміном три місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить судовий збір не стягувати на свою користь з відповідача.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 1235, 1261, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (зареєстр. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (зареєстр. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Петровського), 1 Томаківського району Дніпропетровської області) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийнятгя спадщини після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла 09 січня 2015 року в с.Настасівка Томаківського району Дніпропетровської області, встановивши цей строк у три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Сплачений ОСОБА_1 по справі судовий збір залишити в дохід держави звільнивши від відшкодування таких витрат ОСОБА_2

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів.

Суддя: ОСОБА_8