Провадження № 2/752/932/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 листопада 2019 року Голосіївським районним судом м.Києва у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Лисенко Т.І.

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Юнісон», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання банку повернути та видати кошти, суд -

Встановив

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Юнісон» (далі - відповідач), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа) про зобов`язання банку повернути та видати кошти.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що позивач є вкладником ПАТ «Банк Юнісон». Зокрема, позивач уклав з відповідачем Договір банківського вкладу ДФО-011833-05 від 10.07.2014 року та Договору банківського вкладу ДФО-021568-05 від 23.11.2015 року на загальну суму 55275,15 грн. З 28.04.2016 року Постановою Правління Національного банку України №300БТ ПАТ «Банк Юнісон» віднесено до категорії неплатоспроможних. Водночас, на підставі постанови Правління НБУ від 28.04.2016 року № 300 БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Юнісон» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.04.2016 року № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації» у ПАТ «Банк Юнісон» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Позивач вказує, що до прийняття Національним Банком України постанови № 300БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Юнісон» до категорії неплатоспроможних ПАТ «Банк Юнісон» функціонував у звичайному режимі і жодних недоліків у його роботі не спостерігалося, оскільки позивач є постійним клієнтом банку і регулярно користується його послугами. Позивач вважає, що ПАТ «Банк Юнісон» є повністю платоспроможною банківською установою, яка станом на час прийняття Правлінням НБУ постанови № 300БТ від 28.04.2016 року виконувала усі нормативи НБУ, мала можливість виконувати власні зобов`язання без будь-яких обмежень.

Тому, позивач просив суд зобов`язати ПАТ «Банк Юнісон» (03028, м. Київ, просп. Науки, 30-А, ) виконати обов`язок в натурі та повернути, а також видати кошти ОСОБА_1 у загальному розмірі 55275,15 грн., залучені ПАТ «Банк Юнісон» відповідно до договору банківського вкладу ДФО-011833-05 від 10.07.2014 року та Договору банківського вкладу ДФО-021568-05 від 23.11.2015 року.

Ухвалою суду від 29.05.2018 року постановлено провести розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

04.02.2019 року від представника відповідача ПАТ «Банк Юнісон» надійшли до суду письмові пояснення.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивач є вкладником ПАТ «Банк Юнісон».

Між тим, позивач зазначив, що з 28.04.2016 року Постановою Правління Національного банку України №300БТ ПАТ «Банк Юнісон» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Водночас, на підставі постанови Правління НБУ від 28.04.2016 року № 300 БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Юнісон» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.04.2016 року № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації» у ПАТ «Банк Юнісон» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

Із своїх письмових пояснень та наданих доказів відповідач вказує, що Фондом гарантування вкладів було сплачено позивачу граничний розмір відшкодування коштів в розмірі 200000,00 грн., що підтверджується заявами про видачу готівки. Та станом на дату надання письмових пояснень ПАТ «Банк Юнісон» задовольнив вимоги кредитора банку 7 черги, а саме виплативши всю суму заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями №109125 від 25.05.2016 року, №№60448 від 16.06.2016 року, №109127 від 25.05.2016 року, №109134 від 25.05.2016 року, №109135 від 25.05.2016 року, №121623 від 27.05.2016 року, №12126 від 27.05.2016 року, №109129 від 25.05.2016 року № 109132 від 25.05.2016 року.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Стаття 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Разом з тим, як вбачається із загальновідомої інформації, розміщеної на офіційному сайті фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Постановою Правління Національного банку України від 28.04.2016 № 300БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Банк Юнісон» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.04.2016 прийнято рішення № 614 про запровадження з 28.04.2016 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «Банк Юнісон» (далі - ПАТ «Банк Юнісон»), , місцезнаходження: проспект Науки, 30-А, м. Київ, 03028.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Юнісон» призначено начальника відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка Андрія Миколайовича.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Юнісон» запроваджено строком на 1 місяць з 28.04.2016 по 27.05.2016.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 1 ч.5 ст. 36 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відтак, у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» с спеціальним, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Частиною першою статті 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої зазначеної статті Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад власником істотної участі банку; розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; за вкладами у філіях іноземних банків; за вкладами у банківських металах.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Згідно статті 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення: 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та. у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Отже, виплата позивачу коштів, що перевищують суму, виплачену Фондом як гарантовану суму відшкодування, здійснюється з дотриманням порядку та черговості, визначених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Виходячи з викладеного вище та враховуючи запровадження в ПАТ «Банк Юнісон» тимчасової адміністрації, ліквідації, а також отримання позивачем 200 000,00 грн. в межах гарантованої суми відшкодування та включення вимог позивача за договорами банківського вкладу, що перевищує гарантовану суму до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Юнісон» (акцептована сума 259618,68 грн., черговість задоволення вимог - 7), ПАТ «Банк Юнісон» виконуючи свої зобов`язання за договорами банківського вкладу діяв в межах чинного законодавства, що в свою чергу свідчить про відсутність порушення останнім договірних зобов`язань з позивачем.

При цьому, матеріали справи містять докази звернення позивача до ПАТ «Банк Юнісон» з вимогою щодо повернення вкладу, а саме 26.06.2018 року та вимоги позивача задоволені у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 07.11.2018 року.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичний аналіз матеріалам справи, беручи до уваги, що ПАТ «Банк Юнісон» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них законом зобов`язання перед позивачем виконав у повному обсязі у порядку та на умовах, передбачених ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 651, 1060 ЦК України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд,

Вирішив

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Банк Юнісон», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання банку повернути та видати кошти.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя