ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 636/4898/18

Провадження № 22-ц/818/2768/19

28 серпня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 березня 2019 року у складі судді Гуменного З.І. по справі № 636/4898/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що батьком її сина ОСОБА_3 є ОСОБА_2 . На теперішній час син є повнолітнім, проживає разом з нею та знаходиться на її забезпеченні, оскільки продовжує навчання на денному відділенні навчально-наукового інженерно-фізичного інституту ХТУ «Харківський політехнічний інститут» і у зв`язку з чим потребує допомоги. Відповідач має можливість надавати сину матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання, оскільки працює, отримує пенсію та має постійний дохід.

Враховуючи, що відповідач має на утриманні малолітню доньку, 2011 року народження, вважає, що аліменти мають стягуватися у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів.

Просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі 1/6 частини щомісяця до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. У січні 2019 року подав зустрічну позовну заяву.

Син є студентом денної форми навчання, яка відбувається за рахунок бюджету. Сам процес навчання відбувається без матеріальних витрат з боку матері та батька. Вважає, що частина аліментів, яку позивач просить стягнути, буде мати вільний характер щодо витрат на потреби сина, внаслідок чого значно ускладнюється процес контролю цільового призначення коштів.

На рахунок у банку продовжує перераховувати сину кошти у розмірі 1500 грн. на місяць, однак, як йому відомо, мати надає сину лише 200 грн. на тиждень. ОСОБА_1 має постійний дохід, отримує заробітну плату, а тому повинна також сплачувати аліменти сину нарівні з ним.

Під час спілкування з сином він дізнався, що син проживає під час навчання в Харкові у батьків дружини, тобто окремо від матері, і взагалі є повнолітньою особою, має особовий рахунок, що набагато спрощує подальше отримування ним аліментів та вправі самостійно розпоряджатися.

Він має малолітню доньку, на утриманні якої з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів. ОСОБА_1 не сплачує нікому аліменти, у власності її сім`ї є два автомобіля і її чоловік є працездатною особою, а тому вона має змогу сплачувати аліменти на утримання сина.

Просить стягнути з нього та ОСОБА_1 аліменти на користь сина у розмірі 1/12 частини з усіх видів доходів з кожного.

Третя особа ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 визнав; просив його задовольнити.

Зазначаэ, що у грудні 2018 року та січні 2019 року батько перерахував йому 1500 грн.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 05 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 19 листопада 2018 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 1473 грн. 20 коп.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_3 на даний час є студентом денної форми навчання, не працює, відповідач знаходиться у працездатному віці, працює та отримує постійний дохід, є військовим пенсіонером, має змогу утримувати сина до закінчення ним навчання, оскільки він потребує матеріальної допомоги, а батько має змогу її надавати. Виходячи з принципу рівності всіх дітей як повнолітніх так і малолітніх, вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2019 року виправлено допущену описку в резолютивній частині рішення та зазначено : додавши в другому абзаці резолютивної частини рішення після слів «в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно» слова «але на менше , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та передати справу на новий розгляд.

Зазначає, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оскільки не проживає разом з сином.

Посилання ОСОБА_1 щодо утримання нею сина безпідставні та не підтверджені належними доказами. ОСОБА_3 навіть не зміг написати чітку суму, яку мати витрачає на нього.

До вересня 2018 року ОСОБА_1 знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною, а її чоловік є платником аліментів на дитину від першого шлюбу. В сім`ї ще двоє маленьких дітей. Тому ОСОБА_1 за мізерні декретні кошти не може утримувати сина віком 18 років на рівні із батьком.

Зазначає щодо утримання ним сина та надання йому матеріальної допомоги як до настання 18 років так і на період навчання з вересня 2018 року, щомісяця перераховуючи йому на картковий рахунок кошти.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, просила рішення суду залишити без змін

Вона працює і виключно вона та її родина утримує сина. ОСОБА_3 особисто написав у заяві, шо він не заперечує, щоб гроші на його утримання від батька перераховували їй. ОСОБА_2 щомісячно отримує пенсію і заробітну плату, а тому може надавати гроші на утримання сина, поки він навчається.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми навчання навчально-наукового інженерно-фізичного інституту Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», де навчається за рахунок бюджету зі строком навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року.

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради № 0310-33/5845 від 13 листопада 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_5 та її сини ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що син сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від О6 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосуваня статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 зазначає, що син не проживає разом з матір`ю, він постійно проживає у Харкові разом із бабусею та дідусем - батьками позивачки , а тому позивачка не є належним позивачем. Зазначає, що кореспонденцію ОСОБА_3 отримано за цією адресою.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано доказів на спростування місця проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю.

Посилання ОСОБА_2 , що довідка про реєстрацію за однаковою адресою, на його думку, не є належним доказом місця проживання ОСОБА_3 -безпідставне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Отже, дані довідки є підтвердженням постійного місця проживання особи.

Доказів щодо постійного проживання ОСОБА_3 за іншою адресою відповідачем не надано.

Разове отримання кореспонденції, направленої на іншу адресу, не є беззаперечним доказом непроживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації.

У будь - якому випадку разове отримання поштової кореспонденції за іншою адресою не свідчить про проживання особи за цією адресою.

Обґрунтовуючи відсутність підстав для сплати аліментів ОСОБА_2 зазначає, що він надає допомогу сину шляхом переказу коштів на його картку. Також зазначає, що кошти мають стягуватися саме на користь ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1

Згідно пояснень ОСОБА_3 не заперечує щодо отримання 1500 грн. у грудні 2018 року та січні 2019 року цих коштів.

Даних щодо надання систематичної матеріальної допомоги матеріали справи не містять.

У будь- якому випадку це не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, ОСОБА_3 є повнолітньою дієздатною особою та не позбавлений можливості самостійно звернутися з позовом про стягнення аліментів або уповноважити інших осіб на вчинення такої дії шляхом надання довіреності або укладення угоди з адвокатом.

Відповідної позовної заяви ОСОБА_3 чи його представником подано не було, вимоги по сплаті аліментів з ОСОБА_1 ОСОБА_3 не заявлено.

Позов пред`явлено саме ОСОБА_1 Проти подання такого позову ОСОБА_3 не заперечує, про що свідчать надані ним пояснення.

За таких обставин підстави для стягнення коштів зі сторін безпосередньо на користь ОСОБА_3 відсутні.

Той факт, що ОСОБА_2 сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання неповнолітньої доньки вже враховано судом і не є підставою для зменшення розміру аліментів, визначеному судом.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 березня 2019 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко