Провадження № 2/127/1507/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Сегеді Т.Й.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з позивачем. Відповідач ОСОБА_2 за своїм зареєстрованим місцем проживання не проживає, до сина не приходить, телефоном з позивачем та сином не спілкується, життям сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, лише сплачує аліменти в порядку примусового виконання судового наказу та має заборгованість по їх сплаті.

Час від часу виникають питання, які необхідно вирішувати за участю обох батьків або за згодою другого з них, однак з огляду на взаємовідносини ОСОБА_2 з сім`єю це є неможливим, тому для захисту прав та інтересів дитини позивач звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо від позивачки й сина. На запитання суду пояснила, що після розірвання шлюбу між сторонами виникають суперечки щодо перешкод відповідача у тимчасовому виїзді сина за кордон, сплати аліментів та місця проживання.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, однак надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову посилаючись на те, що з моменту припинення шлюбних відносин з позивачкою він ніколи не заперечував проти проживання сина ОСОБА_3 разом з позивачкою в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , співвласником якої він є. Відповідач вказував, що не відповідають дійсності твердження позивачки про наявність в нього заборгованості по сплаті аліментів та що він перешкоджає тимчасовому виїзду за кордон своєму синові для лікування, навчання, оздоровлення та відпочинку, участі в змаганнях, конкурсах, тощо (а.с. 55). Також надав суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу в його відсутність (а.с. 64).

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу в її відсутність, підтримує висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 25.06.2019 року про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 68).

Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з вересня 2011 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2017 року (а.с. 6).

Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 01.12.2011 року відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області (а.с. 5).

З довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради від 03.10.2018 року, 10.04.2019 року, 26.01.2017 року, 19.04.2019 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та їх малолітній син ОСОБА_3 (а.с. 8-9, 18, 60).

З пояснень ОСОБА_1 та змісту відзиву на позов суд встановив, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2017 року, стягнуто з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи з 20.09.2017 року (а.с. 7).

На підставі даного судового наказу старшим державним виконавцем Центрального ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області 19.01.2018 року відкрито виконавче провадження №57465264. Згідно розрахунку, станом на 01.11.2018 року у ОСОБА_2 по вказаному виконавчому провадженню №57465264 була наявна заборгованість по сплаті аліментів в сумі 18039,80 грн. (а.с. 28-30).

В спростування заборгованості по сплаті аліментів, відповідачем ОСОБА_2 надана суду довідка від 12.06.2019 року, відповідно до якої станом на 12.06.2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с. 63).

У довідках КЗ «ДНЗ №74 ВМР» від 09.10.2017 року та 28.06.2018 року зазначено, що вихованням сина ОСОБА_3 займається мати ОСОБА_1 Батько вихованням сина не займається, в садочку з серпня 2017 року жодного разу не був (а.с. 10-11).

Інформацією щодо учня 1-Д класу КЗ «ЗОШ І-ІІІ ступенів №18 ВМР» ОСОБА_3 . підтверджено, що дитина навчається у даному закладі з 01.09.2018 року. Мати ОСОБА_1 бере участь у вихованні дитини належним чином. Батько дитини ОСОБА_2 у вихованні дитини участі не брав протягом періоду навчання, батьківські збори не відвідував, з учителями не спілкувався (а.с. 26).

З довідки начальника СП Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області від 05.09.2018 року вбачається, що було відвідано сім`ю ОСОБА_1 яка проживає з двома синами ОСОБА_6 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 характеризується позитивно, відповідає займаній посаді, сумлінно займається вихованням дітей, проблем соціально-побутового характеру немає (а.с. 12).

Відповідно до акта обстеження житлових умов від 06.05.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що в квартирі за даною адресою створено всі належні умови для проживання в ній малолітнього ОСОБА_3 (а.с. 27).

Наданою позивачкою щорічною декларацією за 2018 рік підтверджується, що ОСОБА_1 є державним службовцем у Вінницькому РВП ВВП ГУНП У Вінницькій області, її дохід за 2018 рік склав 132956 грн. (а.с. 13).

Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування від 25.06.2019 року №01-00-011-31698 визнано доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 . Рекомендовано батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини й узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини (а.с. 69-71).

У даному висновку, зокрема, зазначено, що дитина ОСОБА_7 на засіданні комісії повідомив, що хоче проживати з матір`ю ОСОБА_1 18.06.2019 року на засідання комісії батько дитини ОСОБА_2 не з`явився, але у бесіді по телефону повідомив, що не заперечує проти визначення місця проживання сина ОСОБА_8 з матір`ю, що підтвердив і у письмовому поясненні від 21.06.2019 року.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.91, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Враховуючи викладене і приймаючи до уваги те, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом із матір`ю, яка має можливість утримувати сина, забезпечувати його належним доглядом та сприяти його духовному, фізичному розвитку, висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, беручи до уваги також те, що батько дитини проживає окремо і не виявив бажання визначити місце проживання дитини з ним, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст. ст. 7, 141, 150, 155, 157, 160, 161 СК України, ст. ст. 11-13, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір"ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. понесеного судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 05.09.2019 року.

Суддя: