Справа №752/8069/17
Провадження № 2/752/535/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.08.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря Петрова Є.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до Начальника управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва Задерейко І. С . про відшкодування моральної шкоди в зв`язку з незаконною відмовою у видачі дублікату пенсійного посвідчення та в зв`язку з невиконанням постанови суду в сумі 9000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проживає в Голосіївському районі м.Києва та в 2003 році Управлінням Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва їй була призначена пенсія за віком.

В зв`язку з втратою пенсійного посвідчення вона звернулась з заявою від 14.09.2015 р. та повторною скаргою від 15.09.2015 р. про видачу дубліката посвідчення до начальника Управління ПФУ в Голосіївському районі м.Києва Задерейко І.С .

Начальником Управління ПФУ у Голосіївському районі м.Києва було відмовлено у видачі посвідчення в зв`язку з чим позивач звернулась до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.04.2016 р. начальника Управління ПФУ у Голосіївському районі м.Києва зобов`язано вирішити по суті скаргу ОСОБА_2 від 15.09.2015 р. про видачу дубліката пенсійного посвідчення.

Зазначена постанова набрала законної сили 13.09.2016 р. після чого письмовою заявою від 19.12.2016 р. позивач надіслала на адресу начальника Управління ПФУ у Голосіївському районі м.Києва виконавчий лист для забезпечення виконання судового рішення.

Зазначене рішення не було виконано і лише після втручання Головного УПФ України в м.Києві дублікат пенсійного посвідчення був виданий 28.03.2017 р.

Позивач зазначає, що діями начальника УПФ у Голосіївському районі м.Києва, протиправність яких встановлена судовим рішенням, їй завдана моральна шкода, яка полягає у погіршенні стану здоров`я, психічних стражданнях у виді нервозності, приниженні гідності, втрати довіри до державних органів. Вона тривалий час не могла користуватись пільгами, що надаються пенсіонерам, оскільки не могла підтвердити свого статусу в зв`язку з відсутністю пенсійного посвідчення, відповідач так і не надала відповіді на подану скаргу та не виконала рішення суду.

Моральну шкоду позивач оцінює в 9000 гривень.

За заявою позивача в зв`язку з ліквідацією Управління ПФУ у Голосіївському районі м.Києва проведена заміна відповідача на начальника Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві Задерейко І.С.

03.05.2018 р. представник позивача подав клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві та Головне управління Державної казначейської служби України в м.Києві.

В зв`язку з реорганізацією Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві за згодою представника позивача суд замінив відповідача Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві, яке є правонаступником.

25.09.2018 р. позивачем подана заява, відповідно до якої позивач залучила до участі у справі в якості відповідача Державну казначейську службу України та змінила предмет позову. За поданою заявою позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 компенсацію за моральну шкоду в сумі 9000 гривень, заподіяну їй посадовою особою Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в зв`язку порушенням її права на отримання копії пенсійного посвідчення у встановленому законом порядку.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено факт заподіяння їй шкоди внаслідок дій працівників Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та не надано доказів на підтвердження розміру моральної шкоди. Крім того, відповідач зазначає, що постанова Окружного адміністративного суду м.Києва була виконана 27.12.2016 р. та виготовлено дублікат пенсійного посвідчення, який позивач отримала 28.03.2017 р.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги та обґрунтування позову, просив його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій начальника Правобережного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, що виразились у позбавленні право на отримання дубліката пенсійного посвідчення у визначений законом спосіб та невиконанні рішення суду, позивачу завдана моральна шкода. Вона тривалий час була позбавлена можливості підтвердити свій статус, в зв`язку з чим позбавлялась пільг на безкоштовний проїзд, отримання акційних знижок, тощо, що завдавало їй страждань і призвело до погіршення стану здоров`я внаслідок перенесених хвилювань.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом належним чином., в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком і була взята на облік Управлінням Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва, правонаступником якого в подальшому стали Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві та Головне Управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

В зв`язку з втратою оригіналу пенсійного посвідчення позивач звернулась до начальника УПФУ в Голосіївському районі м.Києва 15.09.2015 р. зі скаргою, в якій просила у встановленому порядку вирішити заяву від 14.09.2015 р. про видачу дублікат пенсійного посвідчення, надати оцінку діям ОСОБА_6 , яка відмовилась 14.09.2015 р. прийняти заяву про видачу дублікат пенсійного посвідчення та застосувати до неї дисциплінарні стягнення, письмово надати відповідь на скаргу.

Листом від 02.10.2015 р. позивачу надана відповідь, що відповідно до поданих нею заяви та пакету документів, а також роз`яснень головного спеціаліста відділу обслуговування громадян виявлено, що ОСОБА_2 була знята з реєстрації в Голосіївському районі м.Києва та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що позивач не повідомила Управління.

Позивачу було рекомендовано звернутись до органу Пенсійного фонду за місцем проживання (реєстрації) та надати необхідні документи.

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до начальника Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва Задерейко І.С. про зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.04.2016 р. начальника Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва Задерейко І.С. зобов`язано вирішити по суті скаргу ОСОБА_2 від 15.09.2015 р. про видачу дубліката пенсійного посвідчення.

Зазначене рішення мотивовано тим, що в ході судового розгляду на підставі наданих матеріалів встановлено, що ОСОБА_2 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в заяві про видачу дубліката пенсійного посвідчення зазначено адресу проживання, в зв`язку з чим суд встановив, що відмова у видачі дубліката пенсійного посвідчення є необґрунтованою.

Однак, позивач посилається, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена адреса знаходиться в межах Голосіївського району м.Києва.

Окружним адміністративним судом м.Києва встановлено, що позивач мешкає по АДРЕСА_2 , що не відноситься до меж Голосіївського району.

Дані протиріччя не були усунуті після ухвалення рішення.

Як встановлено судом, 19.12.2016 р. позивач подала до Управління ПФУ у Голосіївському районі м.Києва заяву про забезпечення виконання судового рішення та копію виконавчого листа.

27.12.2016 р. Пенсійним фондом України виготовлено дублікат пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , яке вона отримала 28.03.2017 р.

Посилання позивача на фальсифікацію дати виготовлення посвідчення не підтверджені будь-якими доказами, а отже не можуть бути прийняті судом.

Позивач звернулась до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовою особою Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в зв`язку з порушенням її права на отримання дубліката пенсійного посвідчення у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.ст. 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми ст. 1173 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини".

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

Зазначена позиція викладена в постановах Верховного Суду від від 21.12.2018 р. у справі справи № 920/31/18 та від 08.05.2018 у справі № 920/316/17.

Дії, рішення або бездіяльність посадових осіб уважається правомірними, поки не встановлено протилежного у визначеному чинним законодавством порядку.

Дії, рішення чи бездіяльність органів державної влади можуть бути оскаржені та визнані неправомірними в судовому порядку.

Незаконні (неправомірні) дії - це дії, вчинені всупереч встановленому порядку або закону.

Позивач з зазначеними вимогами, а саме щодо визнання неправомірними дій начальника Управління ПФУ в Голосіївському районі м.Києва (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві) до суду не зверталась, натомість звернулась до суду з вимогами щодо зобов`язання вирішити скаргу від 15.09.2016 р. по суті про видачу дубліката пенсійного посвідчення, що і було задоволено на підставі постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.04.2016 р.

Посилання в мотивувальній частині рішення на необґрунтованість відмови позивачу у видачі дубліката пенсійного посвідчення не може бути доказом неправомірності дій посадової особи органу пенсійного фонду, оскільки таке рішення судом не приймалось.

Неправомірність дій та їх необґрунтованість не є тотожними поняттями.

Отже, в даному випадку відсутня одна із обов`язкових складових відповідальності - це наявність неправомірних дій, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження зазначених обставин.

Також суд вважає недоведеним в ході судового розгляду наявність завданої позивачу шкоди внаслідок невиконання постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.04.2016 р. з огляду на наступне.

Як зазначає позивач, рішення у даній справі набрало законної сили 13.09.2016 р.

Порядок виконання рішення суду, що передбачає обов`язок боржника виконати певні дії передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Підставою для відкриття виконавчого провадження є звернення боржника з відповідною заявою та надання виконавчого документа.

Позивачем не надано доказів, що вона зверталась до органів державної виконавчої служби у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання судового рішення, що судове рішення від 26.04.2016 р. було звернуто до примусового виконання.

Виконання рішення в добровільному порядку є правом боржника.

А отже матеріали справи не містять належних доказів щодо умисного невиконання начальником Правобережного об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві судового рішення.

Крім того, на думку суду, позивачем не доведено факт завдання їй моральної шкоди внаслідок дій відповідача, що полягали у невидачі дубліката пенсійного посвідчення.

Надані позивачем виписки з історії хвороби та звіт про проведене обстеження не свідчить про погіршення стану здоров`я внаслідок дій відповідача, оскільки дані медичні довідки відображають стан здоров`я ОСОБА_2 в період, що передував її зверненню до органів пенсійного фонду.

В матеріалах справи відсутні докази, що саме внаслідок дій відповідача позивач була позбавлена пільг та зазнала певних утисків в зв`язку з відсутністю пенсійного посвідчення, а саме, що їй відмовили у безкоштовному проїзді громадським транспортом, не застосували знижку при придбанні ліків, не надали можливість отримати товар з акційними знижками, на що вона посилається при зверненні до суду.

Позивач розпорядилась своїми правами та самостійно визначила обсяг доказів, які надані суду на підтвердження заявлених вимог.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що в ході судового розгляду не доведена наявність неправомірних дій начальника Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві при розгляді скарги ОСОБА_2 від 15.09.2016 р., а також не підтверджено належними доказами наявність шкоди, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки відсутні обов`язкові елементи для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (його) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя