Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1165/19 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 43 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін у м. Житомирі цивільну справу №279/1165/19 за позовом Комунального підприємства теплозабезпечення до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого теплопостачання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Волкової Н.Я. в м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року Комунальне підприємство теплозабезпечення звернулося до суду з даним позовом, у якому просило стягнути із відповідачів 29357 грн 80 коп. заборгованості за послуги теплопостачання за період з лютого 2016 року по січень 2019 року. Позовні вимоги мотивувало тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають у квартирі АДРЕСА_1 , забезпечення теплопостачання вказаної квартири здійснює позивач, проте останні не проводять оплату за надані послуги та станом на березень 2019 року мають заборгованість, згідно особового рахунку № НОМЕР_1 .

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2019 року позов Комунального підприємства теплозабезпечення задоволення частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства теплозабезпечення 29217 грн 23 коп. боргу по оплаті за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2016 по 31.01.2019 та по 637 грн 33 коп. судових витрат з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу та вважають що воно є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову. Зокрема зазначають, що оскільки договір про надання послуг з тепловодопостачання містить істотні умови - будь якою із сторін мав бути наданий проект відповідного договору для узгодження істотних мов. Однак, такої пропозиції (проекту) позивачем на адресу споживачів надіслано не було, а також зі сторони споживачів пропозицій надано не було. Відтак, істотні умови договору, що вважається позивачем укладеним , узгоджено не було, а тому такий договір не може вважатися укладеним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі є споживачами послуг, які надає позивач, однак вартість їх, останніми не сплачується, у зв`язку із чим, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Житомирський апеляційний суд вважає такі висновки правильними з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстровані у АДРЕСА_1 , згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області. Між відповідачами та Комунальним підприємством теплопостачання виникли фактичні договірні правовідносини, пов`язані із наданням послуг по теплопостачанню, які врегульовані ст.714 ЦК України, Правилами надання населенню послуг з водотеплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630.

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 є споживачами послуг позивача, оскільки проживають в будинку, приєднаному до мережі теплопостачання, яке здійснює Комунальне підприємство теплопостачання.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, сам по собі, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Так, установивши, що відповідачі є споживачами послуг, які надає Комунальне підприємство теплопостачання, суд першої інстанції визначаючи розмір заборгованості, який підлягає стягненню із останніх за вказаний період на користь комунального підприємства, дав належну оцінку відповідним розрахункам, які під час розгляду справи відповідачами не спростовано.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді