У Х В А Л А

"02" грудня 2019 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що на підставі договору від 05.12.2012 року КБ БМР «Білоцерківтепломережа» за вказаною адресою надає послуги з централізованого опалення та підігріву води. Листом від 28.01.2014 року відповідач повідомив, що з 01.03.2014 року лічильники обліку гарячої води, які встановлені і належній позивачці квартирі, будуть зняті з абонентського обліку у зв`язку з не проведенням періодичної повірки, а подальше нарахування за послуги з підігріву води будуть проводитись по нормі на 1 особу, однак позивачка вважає, що відповідач незаконно примушував її провести повірку лічильників за її рахунок. Позивачка неодноразово направляла на адресу підприємства заяви, в яких відмовлялась від послуг КБ БМР «Білоцерківтепломережа» з підігріву води, оскільки не користується цією послугою. Вказує, що навіть після демонтажу та зняття з обліку лічильників обліку підігріву води 10.08.2016 року та встановлення і опломбування нових лічильників, відповідач продовжує виставляти їй незаконно нарахований борг в сумі 3404,58 грн. за нібито надані послуги з постачання гарячої води в період з березня 2014 року по листопада 2016 року, якими позивачка фактично не користувалась. 19.09.2019 року позивачка звернулась із заявою до відповідача із вимогою внести зміни в її особовий рахунок в частині незаконно нарахованого їй боргу, однак їй було відмовлено та повідомлено, що внесення змін в її особовий рахунок щодо нарахування плати за послугу з відведення гарячої води буде можливе після надання КБ БМР «Білоцерківтепломережа» відповідних даних. Посилаючись на вказане, просила суд, зобов`язати КБ БМР «Білоцерківтепломережа» скасувати незаконно нарахований борг в сумі 3404,58 грн., та внести відповідні зміни в особовий рахунок № НОМЕР_1 в частині відсутності боргу; зобов`язати КБ БМР «Білоцерківтепломережа» передати відповідні дані до ТОВ «Білоцерківвода» для внесення останнім змін в особовий рахунок позивача щодо нарахування плати за послугу з відведення гарячої води.

Оглянувши подану заяву, суд вказує на таке.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи особовий рахунок за послуги з централізованого опалення та підігріву води за адресою АДРЕСА_2 №57494-0 відкритий на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору від 05.12.2012 року, укладеним між КБ БМР «Білоцерківтепломережа» та ОСОБА_1 .

Згідно квитанції №191047324 на сплату послуг з теплопостачання станом на 01.10.2019 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 рахується заборгованість в сумі 3404,58 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КБ БМР «Білоцерківтепломережа» за захистом, на її думку, порушених цивільних прав, в якому посилалась на неправомірність нарахування боргу та просила зобов`язати КБ БМР «Білоцерківтепломережа» скасувати незаконно нарахований борг в сумі 3404,58 грн., та внести відповідні зміни в особовий рахунок № НОМЕР_1 в частині відсутності боргу.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Частиною 2 ст. 4 ЦПК України зазначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.2 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 ЦК України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц (провадження № 503цс18).

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 12 вересня 2011 року №6-25цс11, від 30 травня 2012 року №6-3765вов09.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як передбачає ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до вимог ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу.

Споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Аналогічні права та обов`язки споживача закріплені і в Правилах надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Окрім того відповідно до змісту ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Зі змісту вказаної норми закону власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним засобом захисту свого права, передбаченим законом або договором.

Із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахування відповідачем плати за використані послуги водопостачання, водовідведення, теплопостачання, яку позивач просить фактично списати.

Аналізуючи зміст норм діючого законодавства можна зробити висновок про те, що оскарження наявності боргу на особовому рахунку, який не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту порушених прав.

Крім того, суд вважає за доцільним роз`яснити позивачеві, що у разі звернення відповідача до суду з позовами про стягнення оскаржуваної суми боргу з позивача, останній має право посилатися на необґрунтованість позовних вимог.

До того ж часу списання боргу чи визнання його недійсним не передбачено діючим законодавством, як спосіб захисту прав.

Крім того, суд зазначає, що до компетенції судів не входить списання існуючих боргів по оплаті житлово-комунальних послуг.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч. 2, 3 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» про зобов`язання вчинити дії.

Враховуючи наведене та керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель