У Х В А Л А

15 січня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/1657/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

перевіривши відповідність апеляційної скарги Литвиненко Ольги Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області

в складі судді Керекези Я.І.

від 06 листопада 2018 року вимогам ст. 356, 357 ЦПК України,

у справі №373/1354/18 Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Литвиненко О.Л., діючи в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) за довіреністю, звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали. Згідно ухвали суду апелянту необхідно було надати докази на підтвердження адвокатської діяльності представника Литвиненко О.Л., яким підписано та подано апеляційну скаргу.

02 січня 2019 року Литвиненко О.Л., діючи в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», за довіреністю надіслала на адресу суду заяву, в якій вказувала на те, що оскільки справа є малозначною у відповідності до вимог ст. 19 ЦПК України, то представник має право діяти на підставі довіреності.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути особі, яка її подала з наступних підстав.

До заяви на виконання вимог ухвали суду від 19.12.2018 апелянтом не надано докази на підтвердження адвокатської діяльності представника, яким підписано та подано апеляційну скаргу.

Суд не приймає до уваги посилання в заяві про те, що справа є малозначною, а тому представництво юридичної особи може здійснюватися на підставі довіреності.

Так, частиною 2 статті 60 ЦПК України визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, а також у малозначних спорах.

Разом з тим, дані винятки стосуються представництва лише в суді першої інстанції, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України таке представництво здійснюється під час розгляду спору.

За приписами ч. 3 ст. 258 ЦПК України судом першої інстанції здійснюється розгляд справи та закінчується ухваленням рішення суду.

В апеляційному порядку відбувається перегляд судових рішень, як то передбачено положеннями ч. 4 ст. 258 та ст. 367 ЦПК України.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що представництво юридичної особи представником на підставі довіреності без надання доказів адвокатської діяльності можливе лише при вирішенні спору, тобто під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, а не під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 131-2 та підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України (в редакції Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»), які є нормами прямої дії, представництво в судах апеляційної інстанції у справах, розпочатих після 30 вересня 2016 року, з 1 січня 2018 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами (крім представництва органів державної влади або органів місцевого самоврядування).

Тобто, згідно Конституції України, з січня 2018 року представництво особи (юридичної або фізичної) в суді апеляційної інстанції здійснює виключно адвокат.

Норми Конституції України є нормами прямої дії, якими чітко визначено, що представництво в судах апеляційної інстанції здійснюється адвокатами. Норми Конституції України не підлягають тлумаченню.

Таким чином, апелянтом не виконано вимоги, вказані в ухвалі суду від 19.12.2018, та не усунуто недоліки у встановлений судом строк.

Оскільки апелянтом не усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду від 19.12.2018, то апеляційна скарга не оформлена у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога суду щодо оформлення апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України, а саме надання апелянтом належних документів, що посвідчують повноваження представника, яким підписано та подано апеляційну скаргу, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 7 ст. 357 ЦПК України).

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що АТ КБ «ПриватБанк», згідно Статуту АТ КБ «ПриватБанк» від 21.05.2018 є юридичною особою та у своїй діяльності керується законодавством України, включаючи нормативно-правові акти Національного банку України. Банк як юридична особа має юридичний Департамент, в якому відповідно працюють фахівці в галузі права, і які обізнані зі змінами в законодавстві щодо представництва інтересів юридичної особи в судах України, зокрема щодо представництва в судах апеляційної інстанції.

Так, як зазначалось вище, дані зміни внесено до Конституції України, відповідно до яких представництво юридичної особи в суді апеляційної інстанції здійснює виключно адвокат. Норми Конституції України є нормами прямої дії і не підлягають тлумаченню.

Оскільки апеляційну скаргу від імені АТ КБ «ПриватБанк» подають працівники юридичного департаменту Банку - фахівці в галузі права, які згідно Статуту Банку керуються в своїй роботі законодавством України та нормативно-правовими актами, вони зобов'язані діяти у відповідності до вимог закону, в тому числі щодо представництва юридичної особи в суді апеляційної інстанції, а саме подавати апеляційну скаргу на підставі належних документів, які підтверджують процесуальну дієздатність представника юридичної особи, які визначені ст. 58, 60 ЦПК України.

Також, повернення апеляційної скарги представнику юридичної особи, не позбавляє керівника юридичної або члена виконавчого органу підписати апеляційну скаргу, втому числі за допомогою підпису факсиміле.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ЛитвиненкоОльги Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2018 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя О.Ф. Мазурик