Справа № 138/751/19
Провадження №:2/138/447/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Холодової Т.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Коняги В.А.,

представника позивача адвоката Левицького О.І.,

представника відповідача адвоката Середюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2019 ОСОБА_1 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 08.06.1996 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2018 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» збільшений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в порівнянні з 2018 роком, а відтак розмір аліментів у сумі 1000 грн. становить менше, ніж 50 % такого прожиткового мінімуму. Також з 01.01.2019 збільшився розмір отримуваної ОСОБА_2 пенсії. На даний час пенсія відповідача з надбавками складає 7150,55 грн., а тому відповідач може сплачувати аліменти у мінімальному гарантованому розмірі у сумі 2027 грн. Крім цього, позивач вважає, що відповідач здійснює міжнародні автомобільні перевезення, від яких також отримує дохід. При цьому витрати на утримання дочки на даний час збільшились, дитина потребує повноцінного харчування, пристойного одягу та можливості додатково займатись і готуватись до вступу у ВУЗ. За таких підстав позивач просила змінити розмір аліментів, які визначені рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2018, та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 2500 грн. щомісячно від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, з індексацією цієї суми відповідно до закону.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 10.04.2019 відкрите провадження у справі, наданий відповідачу строк для подання відзиву, за клопотанням позивача витребувані докази та призначений розгляд справи по суті.

26.05.2019 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , в якому він позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що, на думку відповідача, його майновий стан не надає йому можливість сплачувати аліменти у розмірі, у якому просить позивач. Так, відповідач вказує, що продовжує надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині ОСОБА_4 . Також 05.09.2013 відповідач уклав новий шлюб, в якому у нього народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім цього, відповідач утримує свою дружину, яка не працює, та її двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу. Також відповідач зазначає, що залишив у користуванні позивача надану їм обом квартиру, а сам проживає у квартирі своєї дружини. ОСОБА_2 заперечував, що займається підприємницькою діяльністю та отримує від такої діяльності дохід.

18.06.2019 до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив, в якій позивач просила відхилити міркування та аргументи відповідача, а позов задовольнити повністю. Дана відповідь мотивована тим, що, отримуючи пенсію військовослужбовця, відповідач також отримує доплату на дочку ОСОБА_3 у сумі 748,50 грн., а тому фактично витрачає на аліменти лише 251,50 грн. Також позивач повторно звернула увагу на збільшення у 2019 році прожиткового мінімуму на неповнолітню дитину та на те, що 1000 грн. становлять менше, ніж гарантовані державою 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому витрати позивача на утримання дочки значно збільшились. Також позивач зазначає, що доказів того, що відповідач усиновив двох неповнолітніх дітей своєї дружини, суду не надано, а тому у відповідача відсутній обов`язок по їх утриманню. Крім цього, позивач вказала, що квартира, в якій вона на даний час проживає, не є ні її, ні відповідача власністю, а тому те, що вона в ній проживає не має враховуватись при визначенні розміру аліментів.

Ухвалами Могилів-Подільського міськрайонного суду від 28.08.2019 та від 29.08.2019 визнана необґрунтованою заява представника відповідача адвоката Середюк О.В. про відвід головуючого судді, а також відмовлено у задоволенні такої заяви.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 27.09.2019 за клопотанням позивача та її представника витребувані докази, оголошена перерва у розгляді справи.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Левицький О.І. позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та запереченні на відзив, просив позов задовольнити. Суду пояснив, що відповідач з 2011 року не спілкується з дочкою ОСОБА_3 , а з сином - з 2014 року, що спростовує посилання відповідача про те, що він допомагає дітям. Так, кошти, які ОСОБА_2 сплачує сину, це зобов`язання за рішенням суду від 2016 року про стягнення додаткових витрат на дитину, а сам відповідач з 17.11.2016 не надає допомогу сину. Також з 01.01.2018 збільшилась пенсія відповідача на 1800,95 грн. і разом з доплатами на дітей її загальний розмір становить 7150,55 грн. При цьому держава відшкодовує витрати на дітей і фактично відповідач самостійно сплачує аліменти лише у розмірі 4 % від пенсії. На даний час дочка ОСОБА_3 вступила до інституту, вона витрачає на добу лише на харчування 65 грн. та 20 грн. на проїзд. Відтак аліменти у розмірі 1000 грн. не можуть забезпечити належні умови утримання дитини. Також зазначив, що на даний час матеріальне забезпечення відповідача покращилось, а позивача погіршилось, що згідно зі ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Так, рішенням суду Російської Федерації встановлено, що відповідач здійснює міжнародні перевезення. Даним рішенням на відповідача накладений штраф у розмірі 1000000 рублів, який він сплатив, що також свідчить про його можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Про те, що відповідач здійснює комерційні перевезення вантажів свідчать і отримані під час судового розгляду докази, з яких вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово перетинав кордон України як водій фірми-перевізника, що здійснює міжнародні комерційні перевезення. Натомість позивач несе більші витрати у зв`язку із переїздом дочки до м. Львова на навчання. Представник позивача зазначив, що просить стягувати аліменти у більшому розмірі, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, що, на його думку, є можливим, якщо до спірних правовідносин у цій справі застосувати аналогію закону і вимоги ст. 191 СК України.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Середюк О.В. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просила у позові відмовити повністю. Суду пояснила, що матеріальний стан відповідача навпаки погіршився, так як у нього народилась дитина, а дружина перебуває у декретній відпустці. Єдиний дохід відповідача становить пенсія, з якої він утримує своїх дитину та дружину, а також двох неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу, які хоч і не є його дітьми, але яких він також має утримувати. Крім цього, відповідач проживає у квартирі своєї дружини, а надану сторонам квартиру залишив у користування позивачу. Збільшення пенсії відповідача з 01.01.2019 не є суттєвим і не дає йому можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі. Також відповідач до цього часу сплачує заборгованість за виконавчим листом на додаткові витрати по навчанню сина ОСОБА_4 . Позивач просить стягувати аліменти у сумі 2500 грн., що є навіть більше, ніж рекомендований мінімум для аліментів на дитину. При цьому позивач не довела, що відповідач може сплачувати аліменти у такому розмірі. Представник зазначила, що кошти для сплати штрафу за рішенням Російської Федерації, відповідач позичав. При цьому, така поїздка відповідача була одноразовою та не свідчить про здійснення останнім систематичних комерційних перевезень. Також пояснила, що відповідач здійснив декілька перевезень вантажів з метою допомогти своєму другу ОСОБА_8 . Значних та систематичних доходів від таких поїздок відповідач не отримував. ОСОБА_8 щось частково йому відшкодував коштами, а частково також надавав допомогу своїми послугами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити, виходячи з такого.

Суд встановив, що батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Вказане підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 4 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2018 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

Даним рішенням суд встановив такі обставини: що на утриманні ОСОБА_1 перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_3 ; що ОСОБА_2 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років; що на утриманні ОСОБА_2 перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також при визначенні розміру аліментів суд взяв до уваги положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» щодо прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Обґрунтовуючи даний позов, ОСОБА_1 та її представник посилаються на те, що з 01.01.2018 дохід відповідача значно збільшився, зокрема, збільшився розмір його пенсії на 1800,95 грн.

Як вбачається з довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 2755/03 від 26.02.2019 дійсно ОСОБА_2 з 01.01.2018 здійснений перерахунок пенсії за чинною на цю дату редакцією Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 12).

Разом з тим, рішення суду, яким збільшено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ухвалене 18.01.2018, тобто вже після здійснення такого перерахунку. У даному рішенні суд при визначенні розміру аліментів вже враховував пенсію, яку отримує відповідач. Відтак суд відхиляє посилання позивача про те, що пенсія відповідача збільшилась на 1800,95 грн.

Так, як вбачається з вказаної довідки, основний розмір пенсії відповідача протягом 2018-2019 років залишається незмінним. Збільшення загального розміру пенсії відбулося лише за рахунок підвищення відповідно до постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 та збільшення надбавок на двох непрацездатних дітей. При цьому у 2019 році надбавка на дітей збільшилась лише на 22,50 грн. на кожну дитину, а підвищення за постановою КМУ - на 600,32 грн. (з 1200,63 грн. до 1800,95 грн.) Відтак загальний розмір пенсії відповідача у 2019 році в порівнянні з 2018 роком збільшився на 645,32 грн.

Також суд відхиляє посилання позивача на те, що відповідач отримує надбавку за дочку ОСОБА_3 у розмірі 748,50 грн. і фактично самостійно сплачує на її утримання лише 251,5 грн., так як до загального розміру пенсії відповідача, з якого відбувається стягнення аліментів, входять усі доплати та надбавки, в тому числі і надбавки на непрацездатних дітей.

Щодо посилання позивача про те, що відповідач отримує дохід від роботи водієм на підприємствах, що займаються перевезенням міжнародних вантажів, суд зазначає таке.

Так, позивач вказує, що ОСОБА_2 займається міжнародними перевезеннями комерційних вантажів як водій та отримує від такої діяльності дохід. На підтвердження цих обставин позивач надала суду копію рішення суду Російської Федерації від 15.07.2016, яким відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення міжнародних автомобільних перевезень з дозволом, який не був оформлений належним чином (а.с. 15-16). За вчинення такого правопорушення на відповідача накладено адміністративне стягнення у сумі 1000000 рублів.

Оцінюючи даний доказ з підстав належності, суд приходить до висновку, що вказане рішення суду не свідчить про те, що відповідач систематично здійснював комерційні перевезення та отримував від такої діяльності дохід. Також накладення на ОСОБА_2 штрафу не є доказом того, що такий штраф відповідачем був сплачений, а у разі сплати - не доводить, з яких джерел ОСОБА_2 (з постійного доходу, заощаджень, позичених чи отриманих у кредит коштів тощо) відбувалась така сплата. Крім цього, вказане рішення ухвалене ще у 2016 році, тобто до ухвалення Могилів-Подільським міськрайонним судом 18.01.2018 рішення про збільшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

Натомість з наданої Державною фіскальною службою України довідки від 06.06.2019 вбачається, що станом на 30.05.2019 відомості про доходи ОСОБА_2 за І квартал 2018 року в інформаційному фонді Державного реєстру фізичних осіб-платників податку відсутні (а.с. 56).

Суд також зважає на інформацію Державної фіскальної служби України від 24.10.2019, згідно з якою ОСОБА_2 в період з 01.01.2018 по 27.09.2019 24 рази переміщував товари через державний кордон України в якості водія транспортних засобів комерційного призначення (а.с. 116-118).

Разом з тим, предметом доказування у справах про збільшення розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального стану платника аліментів. З урахуванням вимог ст. 76 ЦПК України такі обставини можуть бути доведені, серед іншого, письмовими доказами, на підставі яких можливо встановити, що матеріальний стан ОСОБА_2 покращився, а також встановити розмір, на який збільшився дохід відповідача з метою подальшого визначення розміру стягуваних аліментів.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

З отриманої від Державної фіскальної служби України інформації неможливо достовірно встановити, що відповідач здійснював такі перевезення за оплату, а також, що така оплата значно покращила майновий стан відповідача. Також суд не має можливості визначити, в якому саме розмірі міг би змінитись дохід відповідача від здійснення таких перевезень, що, в свою чергу, унеможливило б подальше визначення розміру аліментів, які міг би сплачувати відповідач тим більше у розмірі більшому, ніж рекомендований державою.

Також суд відхиляє посилання відповідача про те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 44), так як такі обставини вже враховувались рішенням суду від 18.01.2018.

Щодо посилання відповідача, що він також утримує двох неповнолітніх дітей своєї дружини, то суду не надані докази, що ці діти є усиновленими відповідачем, а їхній батько не надає їм матеріальну допомогу. Норми чинного Сімейного кодексу України не встановлюють обов`язку утримувати дітей своєї дружини від попереднього шлюбу. Відтак посилання на ці обставини також відхиляється судом.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що із пенсії відповідача також щомісячно стягуються кошти у розмірі 20 % для погашення заборгованості за виконавчим листом № 138/2161/16-ц від 26.01.2017 про стягнення додаткових витрат на навчання дитини ОСОБА_4 . Вказане підтверджується інформацією Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 14.05.2019 № 53366329/10 (а.с. 49).

Щодо посилання представника позивача про те, що позивач несе витрати, пов`язані із навчанням дочки ОСОБА_3 у м. Львові, то відповідно до ст. 185 СК України витрати, викликані особливими обставинами, підлягають сплаті окремо від аліментів і не можуть бути предметом розгляду у даній справі. Крім цього, такі обставини виникли вже після звернення позивача із даним позовом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).

Відтак на підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд встановив, що дохід відповідача ОСОБА_2 в період після 18. 01.2018 (дата ухвалення рішення суду про зміну розміру аліментів) збільшився на 645,32 грн., тобто лише на 10 %. Вказане не лише спростовує доводи позивача про те, що дохід відповідача збільшився настільки, що останній може сплачувати аліменти у мінімальному рекомендованому розмірі, а й свідчить про відсутність у відповідача фінансової можливості сплачувати такі аліменти у ще більшому, заявленому позивачем розмірі у сумі 2500 грн.

Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць з 1 грудня 2019 року становить 2218 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З системного аналізу даних норм вбачається, що мінімальний гарантований розмір на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим 1109 грн., а мінімальний рекомендований - 2218 грн. При цьому аліменти у розмірі прожиткового мінімуму можуть бути присуджені лише, якщо платник аліментів має можливість сплачувати такі аліменти, що в даному випадку судом встановлено не було.

Також суд звертає увагу, що у частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20.06.2019 (справа № 632/580/17).

Відтак позивач не позбавлена можливості без ухвалення нового судового рішення, у порядку виконання рішення суду від 18.01.2018 отримувати на дочку ОСОБА_3 аліменти у мінімальному гарантованому розмірі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довела належними, допустимими та достатніми доказами обставини, визначені ст. 192 СК України, а саме, що матеріальний стан відповідача значно покращився, а відтак позов не є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача за надання їй професійної правничої допомоги слід покласти на неї, а судовий збір згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України - компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 180, 182 ч. 2, 192 ч. 1 СК України, ст. 11 ЦК України, ст. 76-81, 82 ч. 4, 141 ч. 2, 6, 247 ч. 2, 259 ч. 1, 2, 6, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судові витрати позивача за надання професійної правничої допомоги покласти на ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Левицький Олександр Іванович, місцезнаходження: проспект Незалежності, 130/10, м. Могилів-Подільський, Вінницька область.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін НОМЕР_3 .

Представник відповідача: адвокат Середюк Олена Василівна, місцезнаходження: вул. Стависька, 24/11, м. Могилів-Подільський, Вінницька область.

Суддя Т.Ю. Холодова

Повне судове рішення складене 04.12.2019.