Ухвала

03 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 577/1588/17

провадження № 61-37570св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та окремих ухвал у справі за позовом ОСОБА_1 до Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції про зобов`язання внести запис до трудової книжки, стягнення невиплаченої при звільненні належної суми та компенсацію за невикористану відпустку у зв`язку з навчанням,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Конотопської об?єднаної державної податкової інспекції про зобов?язання внести запис до трудової книжки, стягнення невиплаченої при звільненні належної суми та компенсацію за невикористану відпустку у зв?язку з навчанням.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1 280,00 грн судового збору.

Постановою апеляційного суду Сумської області від 16 травня 2018 року рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 січня 2018 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду Сумської області від 16 травня 2018 року додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області

від 02 березня 2018 року скасовано.

02 червня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанови апеляційного суду Сумської області від 16 травня 2018 року та направити справу на розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Постановою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постанову апеляційного суду Сумської області від 16 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 16 травня 2018 року залишено без змін.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій заявник просить прийняти ухвалу по виправленню помилок в суді першої інстанції шляхом ухвалення додаткових рішень та окремих ухвал.

Вивчивши подану ОСОБА_1 заяву, колегія суддів дійшла висновку що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 420 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції у випадку і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до частини восьмої статті 262 ЦПК України окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Згідно з частиною першою статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Системний аналіз вказаних норм процесуального права, дає підстави дійти висновку про те, що окрема ухвала суду касаційної інстанції постановляється у разі виявлення під час касаційного розгляду справи порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб.

За таких обставин, Верховний Суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали, оскільки касаційний розгляд справи було завершено

22 квітня 2019 року, шляхом постановлення Верховним Судом відповідної постанови. Під час розгляду справи, Верховним судом не було встановлено обставин, які б слугували підставою для постановлення окремої ухвали.

Що стосується ухвалення у справі додаткового рішення, то Верховний Суд не знаходить підстав для його ухвалення з огляду на таке.

За правилами частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 270 ЦПК України за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення судом може бути винесено додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Вивчивши аргументи заявника щодо підстав ухвалення додаткового судового рішення, колегія судів не знаходить підстав для його ухвалення, оскільки перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, визначений частиною першою статті 270 ЦПК України, є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає. Верховним Судом не встановлено передбачених частиною першою статті 270 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового судового рішення. За таких обставин, заява ОСОБА_1 про ухвалення у справі додаткового судового рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 262, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та окремих ухвал у справі за позовом ОСОБА_1 до Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції про зобов`язання внести запис до трудової книжки, стягнення невиплаченої при звільненні належної суми та компенсацію за невикористану відпустку у зв`язку з навчанням, - відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська