ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/43/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Суходольський О.М. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 12 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Суходольського О.М., по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за користування електроенергією з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (далі ТОВ «Черкасиенергозбут») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 933 грн. 97 коп. з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

На обґрунтування заяви зазначало, що згідно п. 8 Постанови № 312 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області згідно додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26 жовтня 2018 № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території».

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщено на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут».

Згідно пункту 3.2.12 Правил договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку.

02 січня 2019 року заявником за об`єктом побутового споживача боржника відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 4.12 Правил боржник сплачує рахунок протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду, тобто до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Використовуючи електроенергію боржник, як споживач частково не виконує свого обов`язку щодо плати за її використання, а саме: божник споживши в січні - травні поточного року електроенергії обсягом 1 823 кВт на загальну суму 2 393 грн. 79 коп., сплатив лише 1 459 грн. 82 коп., за квітень та травень 2019 року. Заборгованість боржника за спожиту електроенергію станом на 11 червня 2019 року становить 933 грн. 97 коп.

На виконання умов пункту 7.2 Договору заявником було надіслано боржнику платіжний документ для погашення заборгованості за використану електричну енергію, шляхом поміщення його до поштової скриньки за об`єктом побутового споживача боржника. Через відсутність доказів, що підтверджують отримання боржником платіжного документа, 29 травня 2019 року було повторно надіслано рахунок.

З таких підстав, заявник просив суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Черкасиенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 933 грн.97 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 192 грн. 10 коп.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 12 червня 2019 року відмовлено ТОВ «Черкасиенергозбут» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за користування електроенергією з ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Роз`яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

В апеляційній скарзі ТОВ «Черкасиенергозбут» просить скасувати ухвалу суду, як необґрунтовану, незаконну, постановлену з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про видачу судового наказу.

Обґрунтування апеляційної скарги аналогічне обгрунтуванню заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Також апелянтом зазначено, що до заяви про видачу судового наказу ТОВ «Черкасиенергозбут» додав достатньо доказів того, що боржники є споживачами послуг ТОВ «Черкасиенергозбут».

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами електричної енергії.

У червні 2019 року ТОВ «Черкасиенергозбут» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу.

До заяви про видачу наказу було додано: копію договору, укладеного між ТОВ «Черкасиенергозбут». Споживач і його адреса в договорі не вказані. Договір сторонами не підписаний. Також додано розрахунок нарахувань по активній електроенергії за січень-травень постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268, виписка із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, довіреність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Поскільки ТОВ «Черкасиенергозбут» не додало до заяви необхідні документи, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у видачі судового наказу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що між сторонами укладено договір про приєднання не можна взяти до уваги.

Пункт 3 частини 3 статті 163 ЦПК України передбачає обов`язково додати до заяви про видачу судового наказу копію договору, укладеного у письмовій формі за яким пред`явлено вимоги. Такий документ до заяви не додано.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 12 червня 2019 року залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: