Провадження № 2/712/2781/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Пироженко В.Д.

при секретарі - Жук О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до Черкаської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 26 ім. І.Ф.Момота Черкаської міської ради Черкаської області про виконання зобов`язання по працевлаштуванню та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Черкаської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 26 ім. І.Ф.Момота Черкаської міської ради Черкаської області про виконання зобов`язання по працевлаштуванню та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 19.11.2018 по 31.05.2019 вона була прийнята на посаду вихователя групи продовженого дня за строковим трудовим договором у Черкаську загальноосвітню школу 1-111 ступеня № 26 ім. І.Ф. Момота Черкаської міської ради. Звільнена з посади з 15.05.2019 року згідно наказу № 58-к у зв`язку з закінченням строкового договору за п.2 ст. 36 КЗпП України. При оформленні на роботу вона надала довідку в бухгалтерію школи про те, що знаходиться в статусі одинокої матері. Згідно з чинним законодавством вона має певні трудові гарантії, так як виховує і утримує малолітню дитину віком до 14 років самостійно. Відповідно до її звернення 23.05.2019 до відповідача про те, що відповідач повинен обов`язково працевлаштувати її зі збереженням середньої заробітної плати впродовж трьох місяців на період працевлаштування з дня закінчення строкового трудового договору, відповідач повідомив що в школі відсутні вакансії за її спеціальністю (вчитель німецької мови та зарубіжної літератури) та посада вихователя групи продовженого дня. Станом на 07.06.2019 відповідач може запропонувати тільки вакансію лаборанта на 0,5 ставки. Вона відмовилась від запропонованої посади, так як дана посада не є підходящою роботою для неї, не є її фахом, а відноситься до основного персоналу і в зв`язку з цим не зберігається престижність в роботі, за яку вона отримувала 20% до заробітної плати, а також педагогічний стаж, що для неї є дуже суттєвим та важливим фактором. Також забороняється знижувати заробітну плату за наявності малолітньої дитини віком до 14 років. Вважає, що запропонована робота від якої вона відмовилась не є виконаним обов`язком роботодавця щодо її працевлаштування, так як не була врахована її спеціальність. Після виплати компенсації за період працевлаштування в сумі 13844,16 грн, вона не отримала підходящої роботи і 02.09.2019 звернулась до відповідача про вирішення питання щодо її працевлаштування. Відповідач її не працевлаштував. 09.09.2019 вона звернулась до Управління держпраці у Черкаській області та отримала відповідь, що при звільненні її не було забезпечено обов`язковим працевлаштуванням, пошуком підходящої роботи, чим порушені вимоги чинного законодавства. Крім того, відповідач працевлаштував на її посаду іншу особу, не надавши їй при цьому переваги. Просить зобов`язати відповідача виконати вимоги закону і працевлаштувати її та виплатити їй середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 02.09.2019 до моменту її працевлаштування з розрахунку її попереднього окладу 4614,72 грн за місяць.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити зазначивши, що позивачу 07.06.2019 запропоновано вакансію 0,5 ставки лаборанта, проте позивач листом від 20.06.2019 відмовилась від пропозиції працевлаштуватись без поважних причин. 12.06.2019 відповідач надав на адресу позивача відповідь на звернення до Черкаського міського центру зайнятості в якій вказувалось про відсутність вакансій по спеціальності позивача. 20.06.2019 відповідач листом повідомив позивача про наявність посади вихователя в КЗ ЧНРЦ «Країна добра» та призначено час співбесіди. Позивач не з`явилась на співбесіду без поважних причин. Відповідач направив резюме позивача в ОАЗИС Освітній простір на посаду вчителя німецької мови. Позивач не з`явилась на співбесіду та відмовилась від даних пропозицій. Відповідач виплатив позивачу середній заробіток за три місяці. Таким чином вважає, що відповідач належним чином виконав всі вимоги трудового законодавства.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

Згідно з частиною 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках передбачених законодавчими актами.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (п.2,3 ст.23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу її припинення.

Судом встановлено, що 08.11.2018 позивач подала заяву по працевлаштуванню на посаду вихователя групи продовженого дня в період з 19.11.2018 по 31.05.2019.

12.11.2018 видано наказ № 143-к та позивачку ОСОБА_1 прийнято на посаду вихователя групи продовженого дня на визначений строк з 19.11.2018 по 31.05.2019.

15.05.2019 директором Черкаської загальноосвітньої школи № 26 видано наказ № 58-К про звільнення позивача з 31.05.2019 з посади вихователя групи продовженого дня на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України.

23.05.2019 від позивача на адресу відповідача направлена заява з проханням працевлаштувати її в порядку ч.3 ст.184 КЗпП України та збереження середньої заробітної плати на період працевлаштування.

24.05.2019 відповідач видав наказ № 69-к про розповсюдження резюме ОСОБА_1 по освітніх закладах та надіслати до Черкаського міського центру зайнятості запит з метою працевлаштування позивача. Виплатити на період працевлаштування середню заробітну плату, але не більше трьох місяців.

07.06.2019 відповідач листом № 239 запропонував позивачці вакансію на 0,5 ставки лаборанта. 20.06.2019 позивач надала письмову відмову від пропозиції.

20.06.2019 відповідач листом № 271 повідомив позивача про наявність вакантної посади вихователя КЗ ЧНРЦ «Країна добра» та призначено співбесіду. Позивач на співбесіду не з`явилась. Як пояснила позивач в судовому засіданні, дана вакансія їй не підходить в зв`язку з тим, що це є реабілітаційний центр дітей інвалідів і вона не є реабілітологом.

Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, відповідачем було направлено резюме позивачки до ОСОБА_3 простір на посаду вчителя німецької мови та призначена співбесіда. Позивач не з`явилась на співбесіду по незрозумілим причинам.

Даний факт позивач підтвердила в судовому засіданні, пояснивши при цьому, що їй не було відомо на який час призначена співбесіда, а про дану посаду її повідомив бухгалтер школи по телефону.

Згідно з ч.3 ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років частина шоста ст..179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Як роз`яснив Пленум ВСУ у п.9 постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, зокрема вагітних жінок провадиться з обов`язковим працевлаштуванням. Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обов`язок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або на іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад за станом здоров`я). Передбачені ч.3 ст.184 КЗпП України гарантії поширюються і на випадки звільнення у зв`язку з закінченням строку договору зазначених працівників, коли вони були прийняті на сезонні роботи.

Отже, при невиконанні власником підприємства, установи, організації або уповноважених ним органом протягом трьох місяців обов`язку по працевлаштуванню звільненого працівника за п.2 ст.36 КЗпП України, за заявою такої особи може вирішуватись спір не про поновлення на роботі, а про зобов`язання по працевлаштуванню.

Суд вважає, що в даному випадку, школою виконано обов`язок по працевлаштуванню позивачки, зокрема запропонована робота в КЗ ЧНРЦ «Країна добра», ОАЗИС Освітній простір, про що підтвердила в судовому засіданні сама позивач. Проте позивач відмовилась від запропонованих посад, про що мається відповідні відповіді даних організацій проте, що на співбесіду позивач не з`явилась.

При таких обставинах суд вважає, що відповідачем виконано всі вимоги чинного трудового законодавства по відношенню до позивача по її працевлаштуванню, запропоновано посади відповідно до її фаху, виплачено середній заробіток за три місяці, а тому позов позивачки не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 13, 17, 18, 141, 263, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, ст. ст. 36, 184, 232, 233 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Черкаської загальноосвітньої школи 1-11 ступенів № 26 ім. І.Ф. Момота Черкаської міської ради Черкаської області про виконання зобов`язання по працевлаштуванню та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення складено 03.12.2019.