ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року

м. Черкаси

справа № 712/1222/19 провадження № 22-ц/821/204/19 категорія 304090300

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»;

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 15 травня 2019 року (ухвалене в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Токової С.Є., повний текст виготовлено 21травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій банку неправомірними та стягнення моральної шкоди.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

29 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання дій банку неправомірними та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 19 жовтня 2017 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір-Послуга «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних виплат на 6 місяців».

Відповідно до умов даного договору, кожний місяць з її пенсії відраховувалось незнижений залишок 2 000 грн. на її рахунок та після спливу 6-ти місяців станом на 21 серпня 2018 року сума до повернення складає 12 570,09 грн.

Однак, 21 серпня 2018 року позивач не змогла отримати вищевказані кошти, оскільки відповідач відмовився їх повертати. Вважає такі дії відповідача неправомірними.

Крім того, ОСОБА_1 вказувала, що через відмову відповідача отримати кошти, в неї погіршилося самопочуття і вона зазнала моральної шкоди, яка полягає в тому, що дані кошти потрібні були їй на лікування.

Моральну шкоду позивач оцінила в 2 000 грн.

Просила визнати дії АТ КБ «Приватбанк» щодо неповернення їй суми незнижуваного залишку 12 570,09 грн. неправомірними та зобов`язати відповідача повернути їй незнижуваний залишок в сумі 12 570,09 грн.

Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на мою користь у відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії АТ КБ «Приватбанк» щодо неповернення ОСОБА_1 суми незнижуваного залишку 12 570,09 грн. неправомірними.

Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 незнижуваний залишок в сумі 12 570,09 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що Банк не виконав умов договору, який був укладено з позивачем. Сторонами не надано суду доказів про направлення банком вимоги про наявність заборгованості та стягнення боргу з позивача в примусовому порядку на адресу позивача. Також, в судовому засіданні не доведено, що позивач вчиняла розпорядження щодо списання/перерахунку коштів, за угодою Послуга «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних виплат на 6 місяців».

Тому, визнано, що позовні вимоги в частині неповернення позивачу суми незнижуваного залишку 12 570,09 грн. є обґрунтованими і такі дії Банку слід визнати неправомірними та зобов`язати відповідача повернути їй незнижуваний залишок в сумі 12 570,09 грн.

Крім того, суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди мотивував свій висновок тим, що умовами договору між сторонами не передбачено обов`язку відшкодування моральної шкоди у випадку порушення зобов`язання, права та обов`язки сторін регулюються договором між сторонами, яким передбачені договірні умови, на які сторони вільно погодилися.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2019 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Судові витрати покласти на позивача.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом, при вирішенні спору не встановлено обставин, які б свідчили про відмову Банку у поверненні коштів.

Крім того, суд не взяв до уваги ту обставину, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 06 вересня 2013 року ТОВ «Смілапостач» отримало кредит у ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до кредитного договору ТОВ «Смілапостач» було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок. 07 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки № РОR116, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 виступає поручителем за виконання кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Смілапостач».

ТОВ «Смілапостач» свої зобов`язання за умовами договору не виконало та станом на 20 червня 2019 року має заборгованість 31 105,07 грн.

Оскільки ОСОБА_1 є поручителем за кредитними зобов`язаннями ТОВ «Смілапостач», тому позивачу було припинено видаткові операції за всіма її рахунками до моменту повного погашення заборгованості за кредитними коштами.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 01 липня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишено без руху з підстав несплати в повному обсязі Банком судового збору за подачу апеляційної скарги.

06 серпня 2019 року на виконання вимог ухвали суду надіслано платіжне доручення про доплату судового збору у визначеному розмірі.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим було передано дана цивільна справа для розгляду.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в особі судді Бородійчука В.Г. від 06 серпня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк про визнання дій банку неправомірними та стягнення моральної шкоди прийнято до свого провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження. Вимоги ст. 361 ЦПК України апеляційним судом виконані. Згідно положень ч. 3 ст. 359 та ч. 1 ст. 360 ЦПК України учасникам справи роз`яснено право на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 22 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Свою ухвалу суд мотивував тим, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 369 ЦПК України встановлено не було.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В апеляційній скарзі, особа, що її подає просить викликати її в судове засідання з метою детального пояснення конкретних обставин справи.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

Враховуючи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

19 жовтня 2017 року позивачем ОСОБА_1 замовлено у відповідача АТ КБ «Приватбанк» послугу «Стандарт безготівковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних виплат на 6 місяців», оформивши послугу шляхом укладення угоди, яка є невід`ємною частиною Договору про надання банківських послуг (а.с. 4). Незнижуваний залишок встановлено на цільовому картковому рахунку позивача та йому присвоєно відповідний номер. Термін підтримки незнижуваного залишку автоматично продовжувався неодноразово.

Відповідно до розділу «Умови незнижуваного залишку» початкова сума незнижуваного залишку 2 000 грн. та розмір незнижуваного залишку на 21 серпня 2018 року становить 12 570,09 грн. Термін підтримки незнижуваного залишку 6 місяців по 19 жовтня 2018 року. Проценти за вкладом зараховуються на картку № НОМЕР_1 . Період нарахування процентів за вкладом 1 місяць. На суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 14 % річних.

Відповідно до виписки за договором Послуга «Стандарт безподатковий» на 6 місяців позивачем здійснювалися регулярні платежі, станом на 21 серпня 2018 року сума незнижуваного залишку становила 12 570,09 грн.

Відповідно до п. 3.2 угоди у сторін є право достроково припинити підтримку незнижуваного залишку, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати припинення підтримки незнижуваного залишку.

Користуючись своїми правами, ОСОБА_1 звернулася до банку з вимогою отримати кошти, які накопичувалися на рахунку. Проте, кошти їй повернуті не були. Причину відмови у поверненні коштів банк обґрунтував наявністю заборгованості за кредитним договором підприємства «Смілапостач», поручителем якого вона виступала.

1. Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а мотиви, приведені в апеляційній скарзі не дають підстав для його зміни чи скасування і за таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнту (володільцю рахунку), грошові кошти, що йому що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших грошових операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом за умовами обтяження, предметом якого є майнові права та грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно вимог ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також, у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В апеляційній скарзі Банк посилається на ту обставину, що 07 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір поруки № РОR 116, відповідно до умов якого ОСОБА_1 виступає поручителем за виконання кредитного договору б/н від 06 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Смілапостач». Оскільки, ТОВ «Смілапостач» має прострочену заборгованість за умовами кредитного договору, Банк не може виконати вимоги поручителя та здійснити видачу вкладу до повного погашення заборгованості за договором.

Аналогічні доводи приведені Банком і у відзиві на позовну заяву (а.с. 18-19).

Судом першої інстанції встановлено, що 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис про стягнення з ТОВ «Смілапостач» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 06 вересня 2013 року за період з 06 вересня 2013 року по 02 жовтня 2017 року на загальну суму 15 322,07 грн.

Оскільки, у відповідності до вимог ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження, а без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно встановив ту обставину, що у виконавчому написі нотаріуса відсутнє посилання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, матеріали справи не містять доказів і про наявність рішення суду про стягнення з позивача на користь Банку будь-якої заборгованості. Не надано суду і доказів про направлення банком вимоги про наявність заборгованості та стягнення коштів, за угодою Послуга «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних виплат на 6 місяців».

Крім того, під час розгляду справи не було доведено також ту обставину, що позивач вчиняла розпорядження щодо списання/перерахунку коштів за угодою Послуга «Стандарт безподатковий для пенсіонерів, одержувачів зарплати та соціальних виплат на 6 місяців».

Оскільки, підстав для припинення видаткових операції за всіма її рахунками до моменту повного погашення заборгованості за кредитними коштами, тому суд обгрунтовано визнав дії банку щодо неповернення коштів неправомірним та зобов`язав їх повернути.

Посилання Банку в апеляційній скарзі на ту обставину, що на дату ухвалення рішення суду видаткові операції за Договором про підключення послуги «Стандарт безподатковий…» не припинено не може бути підставою для визнання рішення суду незаконним, оскільки дії банку щодо невиплати позивачу суми коштів за умовами укладеного договору суперечать чинному законодавству та умовам самого договору.

Разом з тим, вирішуючи спір в частині стягнення моральної шкоди, районний суд правомірно відмовив в такому стягненні.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд першої інстанції правильно встановив, що при вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої з вини відповідача, суд повинен врахувати, що моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Умовами, укладеного між сторонами у справі договору не передбачено обов`язок відшкодування моральної шкоди у випадку порушення зобов`язань.

Звертаючись до суду з позовом, позивач мав довести факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, яка за змістом ст. 1167 ЦК України завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, вину відповідача, а також яких саме втрат немайнового характеру він зазнав та яке саме їх матеріальне вираження.

Сторони вільно погодились на умови договору, якими не передбачено відшкодування моральної шкоди, крім того, суд першої інстанції правильно зазначив у своєму рішенні, що позивач констатувавши факт заподіяння моральної шкоди не надала суду будь-яких доказів в обгрунтування позовних вимог в цій частині, тому суд правомірно вважав, що підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення спору, що, відповідно, є підставою для його скасування, є безпідставними.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 15 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій банку неправомірними та стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 29 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді