УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Бондаренко О.В., при секретарі Бондаренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача, про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Філія Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління», про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В :

13.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила в судовому порядку стягнути з Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Філія Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління» на свою користь нараховану, але невиплачену заробітну плату в розмірі 27682,80 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31.08.2019 року по 13.09.2019 року в розмірі 2756,80 грн.

02.10.2019 року, після усунення позивачем недоліків позову, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

18.10.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання на 03 грудня 2019 року о 11:30 год.

15.10.2019 року та 19.11.2019 року відповідач, начальник Філії «Білоцерківське ДБУ «ДП Київське обласне дорожнє управління ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» подав до суду заяву про закриття провадження у справі, в якій зазначив, що Філія «Білоцерківське ДЕУ» ДП Київське обласне дорожнє управління ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» є лише структурним підрозділом ДП Київське обласне дорожнє управління ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України». Господарським судом міста Києва порушена справа №44/258-6 про банкрутство Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Тому, відповідно до положень п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» статтю 12 ГПК доповнено пунктом 7, спори про стягнення заборгованості в тому числі по заробітній платі повинні розглядатися в Господарському суді м. Києва в рамках справи про банкрутство. Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, слід враховувати положення пункту 1-1 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги статті 15 ЦПК, статті 12 ГПК та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року. З даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 27.03.2013 року ДП Київське обласне дорожнє управління ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» перебуває у стані банкротства (санації), тому і філія також в стадії банкрутства. Враховуючи, що заявником заявлені вимоги щодо стягнення заробітної плати з боржника ДП Київське обласне дорожнє управління ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», яке знаходиться в стані припинення, то ці вимоги повинні розглядатися в порядку господарського судочинства, а тому просив закрити провадження у справі № 357/10237/19 за позовом ОСОБА_1 про стягнення з Філії «Білоцерківське ДЕУ» ДП Київське обласне дорожнє управління ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі.

Позивач, ОСОБА_1 , в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, та зазначила, що про банкрутство їй не було відомо, до 30.08.2019 року вона працювала у відповідача та отримувала до травня 2019 року заробітну плату, однак не заперечує проти закриття провадження у справі.

Представник відповідача, Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Філія Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління», в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши думку позивача, оглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява про закриття провадження у справі підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.1, ст.2 ЦПК України, цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізична особа та якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вбачається, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи про

банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито

провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними

будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати;

поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про

визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених

відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними

правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених

Податковим кодексом України.

Кодекс України з процедур банкрутства, який введений в дію з 21.10.2019 року, встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Згідно положення, затвердженого наказом від 25.01.2007 року за № 29 ( а.с. 44-47), Філія «Білоцерківське ДЕУ», в якій працювала позивач, є відособленим структурним підрозділом ДП «Київське обласне дорожнє управління відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

З даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та

громадських формувань ( а.с. 50-60), вбачається, що 27.02.2013 року ДП Київське обласне дорожнє

управління ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» перебуває у стані банкрутства, ухвалено рішення про проведення санації боржника та призначено керуючого санацією №44/258-б, а тому і філія також перебуває в стадії банкрутства.

Судом встановлено, що Господарським судом міста Києва 25.02.2013 року порушено справу № 44/258-6 про банкрутство Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління «Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», відкрито процедуру санації та призначено керуючого санацією, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 48-49).

Відповідач, як на підтвердження своїх вимог щодо закриття провадження у справі, зазначає вимоги пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень, ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про стягнення заробітної плати, які були чинними на момент подачі заяви, однак втратили чинність з дня введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до п. 14 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, яким внесено зміни до Закону України «Про фінансову реструктуризацію» та доповнено статтею 25-1 такого змісту, а саме частина 2: установити, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності)

справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, слід враховувати положення, статті 19 ЦПК, статті 20 ГПК, Кодексу України про процедуру банкрутства та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, а саме відкриття процедури санації боржника 25.02.2013 року.

Враховуючи вимоги чинного законодавства, та заявлені вимоги щодо стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з боржника - ДП Київське обласне дорожнє управління ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», яке знаходиться в стані припинення, суд приходить до висновку, що даний спір підлягає до розгляду в порядку господарського судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - «Конвенція») кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановись обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - «ЄСПЛ», «Суд») у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на встановлені у справі обставини та наведені вимоги закону, подана заява підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Слід зазначити, що позивач має право звернутися до Господарському суду в порядку позовного провадження, з вимогою, про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, до боржника, яких перебуває в стані припинення, в рамках справи про банкрутство.

Керуючись ст. 19, 255, 353-355 ЦПК, ст. 1, 2, 4, 20 ГПК України, Кодексом України про процедуру банкрутства, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Філія Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління», про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала складена 03.12.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко