Справа № 362/366/18
Провадження № 4-с/362/2/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого -судді Кравченко Л.М.,

з участю секретаря Шаблій Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа: ОСОБА_1 , на бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Литвин Світлани Володимирівни,-

в с т а н о в и в:

Представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Литвин С.В., в якій просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Литвин Світлани Володимирівни, що вбачається у не проведенні заходів по визначенню вартості та передачі на реалізацію описаного та арештованого згідно акту опису та арешту від 23.11.2013 року рухомого майна боржника; зобов`язати державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Листвин Світлану Володимирівну вжити заходів примусового виконання, направлених на визначення ринкової вартості та реалізацію осписаного та рештованого 23.11.2013 року рухомого майна боржника; та зобовяти сотанню повідомити суд та заявника про викоання ухвали, постановлено за результатми розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання відповідно до вимог ст. 453 ЦПК України.

В обгрунтування вимог скарги зазначає, що 12.09.2013 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 39815759 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-1008/1445/12 від 14.12.2012 року, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк» 2 910 123.76 грн. боргу.

20.09.2013 року дане виконавче провадження постановою державного виконавця приєднано до зведеного виконавчого провадження № 44190527, боржником в якому є ОСОБА_1 .

23.11.2013 року в ході примусового виконання державним виконавцем в домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було проведено опис та арешт рухомого майна боржника, до складу якого входить: дивани, журнальний столик, тумбочки, шафи, ноутбук, мікрохвильова піч, укомплектована кухня, музикальний центр, спальний гарнітур та інші меблі в кількості 28 позицій.

Однак, станом на момент подачі даної скарги до суду, не зважаючи на неодноразові звернення стягувача, державним виконавцем не було вжито жодних заходів щодо визначення вартості вказаного майна та передачу його державним виконавцем на реалізацію, що на думку скаржника, свідчить про триваючу бездіяльність посадових осіб Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та є передумовою звернення до суду з даною скаргою.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд скарги без його участі, вимоги скарги підтримує.

Представник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та зацікавлена особа - ОСОБА_1 в судове засідання не зявились, про день та час розгляду скарги повідомлені належним чином, про прични неявки суд не повідомили, заяв та клопотань не надіслали.

В силу вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Крім того, в силу вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

В зв`язку з цим, суд вирішив проводити розгляд спави без участі сторін та дослідивши наявні в справі письмові докази та матеріали зведеного виконавчого провадження, прийшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом достовірно встановлено, що Васильківським міськрайонним судом Київської області 14.12.2012 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області боргу в сумі 2910123,76 грн. (а.с.6).

12.09.2013 року постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власюк А.В. було відкрито виконавче провадження № 39815759 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 2- 1008/1445/12 від 14.12.2012 року (а.с.7)

20.09.2013 року постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишин П.Б.виконавче провадження № 39815759 з примусового виконання виконавчого листа № 2- 1008/1445/12 від 14.12.2012 року приєднано до зведеного виконавчого провадження № 44190527 (а.с.8).

Крім того, з матеріалів, наданих скаржником вбачається, що 21.11.2013 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишиним П.Б. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 було проведено опис та арешт майна, про що було складено відповідний акт (а.с. 9-13).

Зі змісту вищевказаного акту вбачається, що описане й арештоване майно боржника за адресою: АДРЕСА_1 кількості АДРЕСА_2 позицій було передано на відповідальне зберігання представнику одного із стягувачів ОСОБА_2 , якого попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, а також встановлено заборону відчуження вказного майна.

В свою чергу, зі змісту скарги встановлено, що про факт опису й арешту майна від 21.11.2013 року скаржнику стало відомо 08.06.2016 року, оскільки акт опису та арешту майна в матеріалах зведеного виконавчого провадження був відсутній.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України - юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 32 закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час відкриття виконавчого провадження) одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше манно (майнові прйва) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Звернення стягнення па майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовії! реалізації (ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на час відкриття виконавчого провадження).

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п`ять днів після накладення арешту (ч. 7 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на час відкриття виконавчого провадження).

Реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах ( ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на час відкриття виконавчого провадження).

Визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна (ч. 1 ст. 58Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на час відкриття виконавчого провадження).

Таким чином, з системного аналізу вищевкзаних норм вачається, що державний виконавець після арешту й опису майна мав здійснити ряд дій, спрямованих на реалізацію арештованого майна з метою належного виконання рішення суду.

Однак, з огляду матеріалів зведного виконавчого провадження вбачається, що акт опису й арешту майна від 21.11.2013 року в матеріалах виконавчого провадження відсутній, будь-яких дій спрямованих на реалізацію арештованого 21.11.2013 року майна державним виконавцем здійснено не було.

На відсутність відомостей по вищевказаному факту в матеріалах зведеного виконавчого провадження (проведення оцінки та передачу майна на реалізацію) звернув увагу й Київський окружний адміністративний суд у постанові від 13.09.2017 року у справі № 810/3344/16.

Згідно положень ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В силу вимог ч.1,2 ст. 451 ЦПК України - за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Аналізуючи наведені вище факти та встановлені судом під час розгляду скарги обставини, дослідивши надані документи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задовлення скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Литвин Світлани Володимирівни у не проведенні заходів по визначенню вартості та передачі на реалізацію описаного та арештованого згідно акту опису та арешту від 23.11.2013 року рухомого майна боржника неправомірною.

Зобов`язати державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Листвин Світлану Володимирівну вжити заходів примусового виконання, направлених на визначення ринкової вартості та реалізацію осписаного та арештованого 23.11.2013 року рухомого майна боржника.

Копію ухвали надіслати для відома сторонам по справі.

Повідомити суд та заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кравченко Л.М.