Провадження № 2/712/2005/18
Справа № 711/2539/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) про стягнення неустойки (пені) у зв»язку із несплатою аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) у звязку із несплатою аліментів, посилаючись на те, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 березня 2013 року з ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки Євлалії, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 486 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця відділу ДВС Камянського районного управління юстиції від 30 квітня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 37819380.

Відповідач рішення суду не виконує, за 5 років примусового виконання рішення суду сплатив аліменти лише за 4 місяці. Згідно довідки-розрахунку державного виконавця від 12 березня 2018 року заборгованість по аліментах відповідача за період з 28 лютого 2013 року по 01 березня 2018 року становить 27 702 грн.

Враховуючи дану заборгованість, позивач провела розрахунок неустойки (пені) у звязку із несплатою аліментів за вказаний період на суму 8 412 грн. 54 коп., яку вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь, тому звернулась з даним позовом до суду.

В подальшому позивач позовні вимоги збільшила та просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у звязку із несплатою аліментів за період з 28 лютого 2013 року по 01 липня 2018 року в сумі 25 758 грн.

Адвокат позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення.

Суд, заслухавши думку адвоката, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 березня 2013 року з ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки Євлалії, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 486 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Камянського районного управління юстиції від 30 квітня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 37819380.

Судом встановлено, що відповідач аліменти сплачує не регулярно.

Згідно довідки-розрахунку державного виконавця від 03 січня 2019 року заборгованість по аліментах відповідача за період з 28 лютого 2013 року до 04 червня 2018 становить 23 530 грн. З даної довідки також вбачається, що вказана заборгованість сплачена відповідачем в повному обсязі двома платежами 25 жовтня 2018 року та 26 жовтня 2018 року.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом та особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Отже, головною підставою стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів є наявність рішення суду та виконавчого листа, яким платника аліментів зобов`язано здійснювати сплату аліментів як в твердому грошовому виразі, так і в частині доходу (заробітної плати) платника.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз'яснив, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він не заперечує того факту, що йому було відомо про наявність рішення суду про стягнення аліментів та виконавчого провадження з-приводу його виконання. Однак, вказав, що після розгляду справи в суді щодо розподілу майна подружжя, ним в рахунок компенсації вартості ? часки у спільному майні подружжя позивачу було сплачено грошові кошти в сумі 9 000 грн., що підтверджується копією нотаріальної посвідченої заяви від 05 листопада 2014 року. Відповідач вказав, що під час передачі вказаних коштів, позивач заявила про відсутність претензій до нього щодо сплати аліментів, однак в письмовій формі вказаний факт не був оформлений. Тому вважав, що в нього відсутня заборгованість по аліментах. В подальшому аліменти сплачував по можливості, оскільки постійного місця роботи не мав. На даний час має нерегулярний, мінливий заробіток, інших доходів не має. У звязку, з цим у нього виникла заборгованість по аліментах. Однак, на даний час здійснив погашення заборгованості по аліментах в повному обсязі, що підтверджується копіями відповідних квитанцій про сплату аліментів.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, так як відповідачем сплачено заборгованість по аліментам, а тому позов є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268,430 ЦПК України, ст. ст. 180, 196 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_2 у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 18 січня 2019 року.