ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/970/19
Провадження № 22-ц/4820/1617/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 4 липня 2019 року (суддя Сагайдак І.М.) у цивільній справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
в с т а н о в и в :
У квітні 2019 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що ОСОБА_1 перебував на посаді військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 274 від 31 жовтня 2016 року його було усунуто від виконання службових обов`язків у зв`язку із затриманням за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 9 листопада 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з-під варти в зв`язку із внесенням застави. На підставі судових рішень до ОСОБА_1 у період з 14 листопада 2016 року по 5 жовтня 2017 року було застосовано захід забезпечення у виді відсторонення від виконання обов`язків військового комісара.
В зв`язку із цим, відповідно до вимог п. 11.1, п. 11.2, п. 11.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 11 червня 2008 року № 260 за період з 1 по 7 листопада 2016 року ОСОБА_1 підлягало до виплати грошове забезпечення у вигляді посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а за період з 8 листопада 2016 року по 5 жовтня 2017 року - грошове забезпечення у виді окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Проте, на підставі наказу військового комісара № 295 від 14 листопада 2016 року ОСОБА_1 було допущено до виконання обов`язків за посадою старшого офіцера мобілізаційного відділення Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату зі встановленням відповідного посадового окладу, премій, надбавок та винагород, а з 22 листопада 2016 року по 3 січня 2017 року його було відряджено в розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 в підпорядкування заступника військового комісара по роботі з особовим складом. З 4 січня 2017 року ОСОБА_1 прибув з відрядження та приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого офіцера мобілізаційного відділення Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату, які виконував до 3 листопада 2017 року, коли його було звільнено в запас на підставі п. є) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку із обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили).
Зазначає, що вищенаведене призвело до переплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року на загальну суму 86782 грн. 62 коп., що встановлено аудиторським звітом за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 1 червня 2014 року по 31 грудня 2018 року.
Оскільки ОСОБА_1 був відсторонений від посади до набрання вироком законної сили, тому не мав права на одержання грошового забезпечення у повному обсязі, а тому переплачена йому сума грошового забезпечення у розмірі 86782 грн. 62 коп. є рахунковою помилкою з боку платника, в зв`язку із чим зазначені кошти підлягають поверненню.
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 86782 грн. 62 коп.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 4 липня 2019 року в задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з цим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_2 в апеляційній скарзі просить скасувати судове рішення повністю та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неповним з`ясуванням всіх обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Посилається на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 був відсторонений від посади до набрання вироком законної сили і не мав права на одержання грошового забезпечення в повному обсязі, переплачена йому сума грошового забезпечення у розмірі 86782 грн. 62 коп. виникла у зв`язку з рахунковою помилкою з боку платника, яка підлягає відшкодуванню позивачу, тому рішення Старокостнтинівського районного суду Хмельницької області від 4 липня 2019 року слід скасувати повністю.
ОСОБА_1 подав відзив у якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 без задоволення.
Крім того, зазначає, що судом першої інстанції було правомірно та обґрунтовано встановлено, що «за результатами службового розслідування відповідальність за несення вищевказаної матеріальної шкоди була покладена на начальника відділу офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідальним за підготовку наказів про допущення до виконання обов`язків підполковника ОСОБА_1 , чим не дотримано вимоги п. 1.9 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України затверджених наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року № 280.
Крім того, доказів, що помилкова переплата грошового забезпечення відповідачу з вини Відповідача суду першої інстанції не надано, а судом не здобуто, сумлінність поведінки одержувача коштів ОСОБА_1 резюмуються та не спростована Позивачем, а отже доводи апеляційної скарги у повному обсязі не підлягають задоволенню.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що підполковник ОСОБА_1 перебував на посаді військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 274 від 31 жовтня 2016 року його було усунуто від виконання службових обов`язків військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату у зв`язку із затриманням за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до закінчення проведення службового розслідування та часу, необхідного для прийняття відповідного рішення (а. с. 57).
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 листопада 2016 року ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 на строк до 5 січня 2017 року (а. с. 67).
З метою упорядкування службової діяльності ОСОБА_1 , наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 295 від 14 листопада 2016 року, його було допущено до виконання обов`язків за посадою старшого офіцера мобілізаційного відділення Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату, в зв`язку із чим з 14 листопада 2016 року йому виплачувалось грошове забезпечення за цією посадою у виді посадового окладу, премій, надбавок та інших виплат (а. с. 64).
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 4 вересня 2017 року, який набрав законної сили 5 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України. Цим же вироком суду захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення ОСОБА_1 від посади залишено до набрання вироком законної сили (а. с. 65).
Отже, з 14 листопада 2016 року по 5 жовтня 2017 року ОСОБА_1 був відсторонений від виконання обов`язків військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату.
Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 418 від 3 листопада 2017 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі п. є) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку із обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади), а з 9 листопада 2017 року - виключено із списків особового складу військового комісаріату та всіх видів забезпечення (а. с. 62-63).
Відповідно до п. 2.8 аудиторського звіту № 234/3/1/аз від 13 лютого 2019 року, складеного за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 1 червня 2014 року по 31 грудня 2018 року, допуск ОСОБА_1 до виконання обов`язків за посадою старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 у період відсторонення його від виконання обов`язків військового комісара в порядку КПК України та виплата йому в зв`язку із цим за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року грошового забезпечення у виді посадового окладу, премій, надбавок та інших виплат суперечить п. 11.1, п. 11.2, п. 11.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 11 червня 2008 року № 260, та призвело до незаконних витрат бюджетних коштів (переплати грошового забезпечення, податків та внесків до соціальних фондів) на загальну суму 86782 грн. 62 коп. (а. с. 15-21).
За результатами службового розслідування, призначеного відповідно до наказу військового комісара № 126 від 19 травня 2017 року для з`ясування причин та обставин, що призвели до виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , якого було усунутого від виконання службових обов`язків, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 144 від 6 червня 2017 року до відповідальності притягнуто начальника відділення персоналу майора ОСОБА_2 , начальника відділу фінансового забезпечення підполковника ОСОБА_3 та майора юстиції ОСОБА_4 (а. с. 58-61).
Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 отриманих коштів в сумі 86782 грн. 62 коп., які є грошовим забезпеченням, як і не встановлено наявності рахункової помилки, а тому відповідно до ст. 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.
З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

У ст. 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 (провадження № 14-445цс18).

Відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 5 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17 зроблено висновок, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків.

Крім того, відповідно до роз`ясень, даних у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Не відносяться до рахункових помилок не пов`язані з обчисленням помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів.

Враховуючи, що у період з 1 листопада 2016 року по 5 жовтня 2017 року ОСОБА_1 був відсторонений від виконання обов`язків військового комісара, однак у цей період його на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 295 від 14 листопада 2016 року було допущено до виконання обов`язків за посадою старшого офіцера мобілізаційного відділення Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату зі встановленням відповідного посадового окладу, премій, надбавок та винагород, й такі обов`язки ОСОБА_1 фактично виконувались до моменту його звільнення - 3 листопада 2017 року, тому щомісячне нарахування та виплата йому за цей період грошового забезпечення не є рахунковою помилкою з боку позивача, тим більше зважаючи на те, що нарахування та виплата грошового забезпечення була не одиничним випадком, а повторювалась щомісяця з листопада 2016 року по листопад 2017 року.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних доказів, які б вказували на існування будь-якої переплати. Нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення є таким, що не пов`язане із рахунковою помилкою.
Посилання апелянта на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 був відсторонений від посади до набрання вироком законної сили і не мав права на одержання грошового забезпечення в повному обсязі, переплачена йому сума грошового забезпечення у розмірі 86782 грн. 62 коп. виникла у зв`язку з рахунковою помилкою з боку платника, яка підлягає відшкодуванню позивачу є необґрунтованим, не узгоджується та не може бути підставою для скасування рішення.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.
Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.
Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 4 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк