Номер провадження: 22-ц/813/6872/19
Номер справи місцевого суду: 509/3034/19
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року про відкриття провадження, постановлену під головуванням судді Козирського Є.С., -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та справа призначена до розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду про відкриття провадження, в частині недотримання правил підсудності, ОСОБА_1 . подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, прийняти постанову про направлення справи для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом під час відкриття провадження не було встановлено дійсного зареєстрованого місця проживання позивача.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту,та має у відповідності до ч. 1 ст. 28 ЦПК України право на вибір підсудності за своїм місцем реєстрації.

В судове засідання, призначене на 29 листопада 2019 року учасники справи не з`явились, про слухання справи повідомлялися належним чином (а.с. 66-67).

Від апелянта ОСОБА_1 , на адресу суду, надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 68-69).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 15000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Суддя, відкриваючи провадження у справі, виходив з того, що справа підсудна Овідіопольському районному суду Одеської області.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована на за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту (а.с. 7).

Тобто, позивач ОСОБА_2 на законних підставах звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з вказаним позовом за своїм зареєстрованим місцем проживання, у відповідності до ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом під час відкриття провадження не було встановлено дійсного зареєстрованого місця проживання позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів за своїм зареєстрованим місцем проживання, що за територіальною підсудністю відноситься до Овідіопольського районного суду Одеської області, що відповідає положенням ч. 1 ст. 28 ЦПК України для звернення до суду з позовом.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02 грудня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра