КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/8088/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/1323/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Трусової Т.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини до досягнення дитиною трьох років,

в с т а н о в и в :

у/н справи № 753/8088/18 № а.пров. 22-ц/824/1323/2019
Головуючий у суді першої інстанції Трусова Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції Махлай Л.Д.
у травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти в такій же частці на своє утримання до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позову зазначала, що з 06.09.2016 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітньою доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час в Києво - Святошинському міськрайонному суді Київської області розглядається позов відповідача про розірвання шлюбу. Дочка проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку щодо утримання дитини. Також відповідач ухиляється і від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч. 2, 4 ст. 84 СК України. Відповідач є молодою, фізично здоровою людиною і може надавати їй допомогу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2018 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 травня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 травня 2018 року, до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, трьох років. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не була врахована його думка щодо можливості розгляду справи за правилами спрощеного провадження. Суд не взяв до уваги, що 02.07.2018 позивач надіслала до суду заяву про відмову від позову та 05.07.2018 суд отримав та зареєстрував дану заяву, але не взяв її до уваги та 24.07.2018 виніс рішення про задоволення позову в повному обсязі. При цьому 31.07.2018 секретарем судового засідання Расуловою A.A. була складена довідка про те, що заява позивача про відмову від позову була помилково долучена до матеріалів іншої цивільної справи, і даний факт був виявлений 31.07.2018.Зважаючи на той факт, що заява про відмову від позову не була належним чином досліджена судом першої інстанції, позивач 17.08.2018 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати повністю рішення суду та закрити провадження у справі. В подальшому ОСОБА_2 відмовилася від апеляційної скарги, про що його не було повідомлено. В зв'язку з цим апеляційну скаргу він не подавав, адже вважав за доцільне підтримати апеляційну скаргу позивачки. Натомість тепер у нього виникла необхідність подати апеляційну скаргу, оскільки порушення, яке допустив районний суд є грубим.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта про те, що не була врахована його думка щодо можливості розгляду справи за правилами спрощеного провадження, є безпідставними, оскільки у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, ця справа була визнана судом малозначною у зв'язку з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, з якої випливає, що справа за позовом про стягнення аліментів є винятком в справах, що виникають з сімейних правовідносин, і не можуть слухатись в порядку загального позовного провадження. Твердження апелянта про те, що судом не було досліджено усіх доказів по справі є довільним та нічим не підтверджується. Судом правильно не було задоволено заяву позивачки про відмову від позову, оскільки суд не мав змоги виконати вимоги ч. 2 ст. 206 ЦПК України, і роз'яснити позивачці наслідки такої її відмови, і будь-яких зауважень з цього приводу позивачка до суду не має. Крім того, сплата аліментів на утримання дитини та дружини є беззаперечним обов'язком апелянта у відповідності до ст. ст. 84, 180 СК України. У період слухання справи в суді першої інстанції, відповідач, який має юридичну освіту, користувався довірливістю позивачки та вводив її в оману, що у випадку її відмови від позову, він буде утримувати позивачку та свою дитину добровільно. І такі дії відповідача стали наслідком помилкових заяв позивачки, які не мали ніяких для неї негативних наслідків виключно, внаслідок законності дій суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у цій заяві вказав, що не заперечує проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на дитину.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 06.09.2016 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітньою доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, а відповідач проживає окремо і не бере участі в матеріальному утриманні дочки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач як мати, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від будь-яких обставин. Єдиною умовою, яка повинна враховуватись при вирішенні цього спору, є спроможність батька дитини надавати таке утримання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).

Відповідач у апеляційній скарзі будь - яких обгрунтувань щодо розміру, визначених судом аліментів не наводить, а тому питання щодо встановленого судом першої інстанції розміру аліментів в апеляційноум порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Позивач через поштове відділення направила до суду заяву, у якій вказала, що відмовляється від позову, оскільки сторони дійшли згоди щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює стороні наслідки відповідної процесуальної дії.

Враховуючи, що заява про відмову від позову надійшла до суду через поштове відділення, суд першої інстанції не мав змоги встановити чи дійсно позивачкою було направлено таку заяву та роз`яснити позивачці наслідки відмови від позову. За вказаних обставин прийняття відмови від позову суперечило б ч. 2 ст. 206 ЦПК України.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що суд мав закрити провадження у справі не ґрунтуються на вимогах закону.

Подальші дії позивачки, а саме відмова від апеляційної скарги та заперечення проти задоволення даної апеляційної скарги свідчить про те, що позивач не мала дійсного наміру відмови від позову.

До того ж сам заявник змінив свою позицію щодо рішення суду, вказавши у заяві про розгляд справи у його відсутність про те, що не заперечує проти рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину.

Як було вказано вище апелянт не оспорює розмір, визначених судом аліментів ні на дитину, ні на догляд за дитиною до трьох років, а підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги відсутні, відтак рішення в частині визначення розміру аліментів не переглядається.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 16.01.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О.Ф. Мазурик