Справа № 368/189/19
Рішення 2/368/269/19

Іменем України

"28" листопада 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.,

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної школи заподіяної ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що в його користуванні є автомобіль марки ГАЗ 3110 «Волга» державний номерний знак НОМЕР_3 , юридичним власником якого є ОСОБА_3 , право власності якого посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХТ 504580 виданого 18.11.2015 року Територіальним сервісним центром 3246 регіонального сервісного центру МВС у Київській області. Вказаний автомобіль позивач використовував у здійсненні підприємницької діяльності.

02.01.2019 року близько 17 год. у с.Стави Кагарлицького району відповідач керуючи автомобілем «Москвич-412» державний номерний знак НОМЕР_4 , при виїзді від магазину «Гастрономчик» не надав перевагу в русі транспортному засобу, автомобілю ГАЗ 3110 державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по вул. Центральна та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху України. 31.01.2019 року Кагарлицьким районним судом Київської області був визнаний винним у вчиненні адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходу громадян, що становить 340 грн.

Внаслідок ДПТ позивачу завдано матеріальну шкоду в сумі 21777,15 грн., що підтверджується звітом № 18/01-ТЗ про вартість матеріальних збитків від 23.01.2019 року.

Крім того позивачем понесено додаткові витрати в сумі 2031 грн. на оплату послуг авто товарознавця в проведенні дослідження наслідків ДТП в сумі 2000 грн. та банківські послуги по оплаті виклику винуватця ДТП на огляд автомобіля 31 грн.

Також позивачу в результаті ДТП були спричинені незручності через пошкодження автомобіля, який тривалий час позивачем не експлуатувався, а відтак вважає, що йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 7000 грн.

А тому просить стягнути з відповідача на його користь 21777,15 грн. матеріальної шкоди завданої пошкодженням автомобіля, 2031 грн. додаткових матеріальних витрат, 7000 грн. моральної шкоди, а всього 30808 грн. 15 коп.

Позивач в судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь 24730 грн. з яких 22730 грн. матеріальні збитки та 2000 грн. витрат за проведення авто товарознавчого дослідження, від відшкодування моральної шкоди відмовився. Власник автомобіля ОСОБА_3 надав йому в корисутвння вказаний атомобіль, передавши ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На даний час, відремонтований автомобіль він повернув ОСОБА_3 .

Відповідач проти позову заперечив і суду пояснив, що позивач здав автомобіль на розборку, але він пропонував йому відремонтувати автомобіль, або сплатити 10000 грн., так як більше він не спроможний сплатити.

Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів.

Так під час розгляду справи судом встановлено, що в користуванні ОСОБА_1 знаходиться автомобіль марки ГАЗ 3110 «Волга» державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 юридичним власником якого є ОСОБА_3 , житель м. Ульянівка Кіровоградської області, право власності якого посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХТ 504580 виданим 18 листопада 2015 року Територіальним сервісним центром 3246 регіонального сервісного центру МВС у Київській області.

Вказаний автомобіль ОСОБА_1 використовував у здійсненні підприємницької діяльності і право на керування зазначеним автомобілем йому було надано відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху затверджених Постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами прийнятими постановою КМ № 1029 від 26 вересня 2011 року, коли «власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб».

За змістом ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ від 30 червня 1993 року учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

02 січня 2019 року приблизно о 17 годині 00 хвилин в с. Стави Кагарлицького району Київської області відповідач ОСОБА_2 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, автомобілем «Москвич-412» державний номерний знак НОМЕР_4 , при виїзді від магазину «Гастрономчик» не надав перевагу в русі транспортному засобу, автомобілю ГАЗ -3110 державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по вул. Центральна та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху.

ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2 вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху, за що він 31 січня 2019 року Кагарлицьким районним судом Київської області був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходу громадян, що становить 340 гривень. Вказане підтверджується копією постанови Кагарлицького районного суду Київської області по адміністративній справі № 368/30/19, яка набрала законної сили, квитанцією про сплату штрафу, яка знаходиться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення Кагарлицького райсужу №368/30/19.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Цивільна відповідальність відповідачем, в добровільному страхуванні власника наземного транспортного засобу перед третіми особами, у порядку встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ від 01.07.2004 року здійснена не була.

Внаслідок ДТП та пошкодження належного ОСОБА_1 на праві користування автомобіля марки ГАЗ 3110 «Волга» державний номерний знак НОМЕР_6 позивачу заподіяна матеріальна шкода в сумі 21777,15 гривень. На підтвердження вказаної суми заподіяної шкоди додається звіт № 18/01-ТЗ про вартість матеріального збитку від 23 січня 2019 року наданим на підставі досліджень виконаних згідно договору № 18/01-ТЗ суб`єктом оціночної діяльності (СОД) ТОВ « Пасат Консалтинг Груп», оцінювач ОСОБА_4 .

Позивачем подано до суду заяву в якій він вказав перелік запчастин та матеріалів, які ним було придбано для ремонту автомобіля на розбірці, а саме: капот 1500 грн., шарнір капоту 600 грн., - бампер передній 1500 грн., кронштейн бампера 20 грн., панель облицювальна 1200 грн., фара права 200 грн., поворотник 100 грн., радіатор 1600 грн., решітка радіатора 400 грн., дифузор радіатора 50 грн., крило праве 1100 грн., підкрилок 100 грн., замок капота 100 грн., радіатор масляний 100 грн., рулений вал 800 грн.

Крім того позивач за власні кошти придбав: фарбу, шпаклівку, ґрунтовку, шліфувальну шкурку, скоч, а всього на суму 2500 грн., антифриз 10 л. 450 грн., патрубки 60 грн., масло в двигун 350 грн.

Також позивачем понесено витрати на ремонт автомобіля: заміна капота, крила, панелі облицювальної, рулевого валу, встановлення фари, встановлення підкрилка, поворотника, радіатора, заміна капота, радіатора масляного, дифузора, бампера, шпаклювання, шліфування, ґрунтування, фарбування, а всього 10000 грн.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що автомобіль Волга 3110 дійсно пошкоджено, в ньому розбито капот, крило, бампер, встановлювалися радіатори, підфарники, фара. Автомобіль шпаклювався, грунтувався та фарбувався. Автомобіль він особисто ремонтував у себе вдома в кінці січня 2019 року, за що одержав 10000 грн..

ОСОБА_1 понесені додаткові витрати пов`язані з наслідками ДТП, які підтверджуються відповідними розрахунковими (витратними ) документами , а саме на оплату послуг авто товарознавця в проведенні дослідження транспортного засобу в сумі 2000,00 гривень.

Відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, які можуть бути застосовані при вирішенні справ, урегульовано, зокрема, статтями 3, 27, 41, 68 Конституції України, Цивільним кодексом України, законами України «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ від ЗО червня 1993 року; «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 1 липня 2004 року; «Про об`єкти підвищеної небезпеки» № 2245-ІІІ від 18 січня 2001 року; Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України та постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 ( з послідуючими змінами) організації і громадяни несуть відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 2 вказаної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У даному випадку, під час ДТП, відповідач ОСОБА_2 керував транспортним засобом на законних підставах, і внаслідок його неправомірних дій був пошкоджений автомобіль та спричинена шкода позивачу, тому відповідач зобов`язаний нести відповідальність за заподіяну шкоду як фактичний володілець засобу підвищеної небезпеки.

Дане встановлено на підставі постанови Кагарлицького районного суду Київської області, договору про проведення автотоварознавчого дослідження, квитанції про оплату послуг проведення автотоварознавчого дослідження, звіту № 18/01-ТЗ та додатків до нього, копії технічного паспорта на автомобіль.

Враховуючи, викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення на користь позивача із відповідача матеріальної шкоди в розмірі 22730 грн., тобто реальні збитки, які витрачені позивачем на ремонт пошкодженого автомобіля, а також з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. понесених за проведення авто товарознавчого дослідження, а всього підлягає стягненню 24730 грн.

За подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674 - VI справляється судовий збір, про те , позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до п. 10 частини 1 статті 5 зазначеного закону звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

А тому, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 2473 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) у відшкодування матеріальних збитків 24730 (двадцять чотири тисячі сімсот тридцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 2473 грн.

Рішення набуває законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовлено 04.12.2019 року.

Суддя : Т.Є.Іванюта