Справа № 266/1842/19
Провадження№ 2/266/589/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2019 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Сараєва І.А.,
за участю секретаря Нетреба О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 14.12.2012р. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням суду, від якого вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу відповідачка з донькою проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, після розірвання шлюбу відповідачка обмежила його право спілкування з дитиною, не надає для цього достатньої часу, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду і просить зобов`язати відповідачку усунути перешкоди в спілкуванні з дитиною, визначив такі способийого участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: його побачення з дитиною кожної середи після 18.00год до 08.00год. наступного дня четверга, кожної суботи після 18.00год до 08.00год. наступного дня неділі, половину зимових, весняних, літніх та осінніх канікул за домовленістю з відповідачкою.
Позивач ОСОБА_1 до суду надав заяву, якою позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_2 до суду надала заяву, якою позовні вимоги визнала, справу просила розглянути за її відсутності.
Представник Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району до суду надав заяву, якою просив винести рішення по справі з урахуванням інтересів дитини, на розсуд суду, за його відсутності.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Нормою ч. 1 ст. 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 14.12.2012р. шлюбі, який згідно з рішеннямПриморського районного суду м. Маріуполя від 28.03.2018 року між сторонами розірвано (а.с. 10).
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.08.2014р. Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записано ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 9).
Відповідно дост. 150 СК Українибатьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частиною 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природнихздібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За приписами ст.ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно дост. 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст.142 СК України).
Відповідно дост. 153 СК Українимати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.
Згідно п. 2, 3ст. 157 СК Українитой із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні імає право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
З урахуванням вищевикладеного, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач зобов`язаний брати участь у вихованні його дитини і має право на особисте спілкування з донькою, а відповідачка не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.
Згідност.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
У відповідності до вимог ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
При визначенні способу участі позивача у вихованні дитини, суд враховує вік дитини, позицію відповідачки, яка позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і за таких обставин відповідачку слід зобов`язати не чинити перешкод позивачеві у спілкуванні з його малолітньою донькою та визначити спосіб спілкування визначений позивачем у позовній заяві.
Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, так як доведені та обґрунтовані.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною- задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усунути перешкоди в спілкуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначив такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною систематичні побачення дитини з ОСОБА_1 в такі дні щотижня:
кожної середи після 18.00год до 08.00год. наступного дня - четверга;
кожної суботи після 18.00год до 08.00год. наступного дня неділі;
половину зимових, весняних, літніх та осінніх канікул за домовленістю з матір`ю дітей.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: Сараєв І. А.