Справа № 504/3440/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань Сокурцової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про зняття арешту майна та оголошення заборони на його відчуження, накладених на підставі постанови, виданої державним виконавцем ВДВС Комінтернівського РУЮ Коробковим В.О. від 25.10.2012 р., 30820792 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0642, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №13169097, яка належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 14.07.2008 року за договором купівлі-продажу він купив нерухоме майно - земельну ділянку (площею 0,0702 га), що розташована на території Крижанівської сільської ради, Лиманського району (Комінтернівського району) Одеської області, АДРЕСА_1 Лугова АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0642, про що було внесено запис до Державного реєстру правочинів 14 липня 2008 року. Продавцем зазначеної земельної ділянки являлась ОСОБА_2 . 27.11.2008 року він отримав Державний Акт на право власності на земельну ділянку. Крім того, 27 листопада 2008 року є датою Державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. 11.09.2019 року він подав заяву про Державну реєстрацію права власності до Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області. 17.09.2019 року від Державного реєстратора він отримав Інформаційну довідку № 181312583 від 17 вересня 2019 року, в якій зазначено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис від 26 жовтня 2012 року за № 13169097 про накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0642, яка на момент внесення запису належала йому. ОСОБА_3 , яка вказана в записі як власник, не є власником зазначеної земельної ділянки і не була власником цієї земельної ділянки в 2012 році на момент внесення запису до Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно Інформаційної довідки № 181312583 від 17 вересня 2019 року, обтяжувач: Відділ Державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції, Код: 35067404, 67500, Одеська обл., Комінтернівський район, смт. Комінтернівське, вул. Центральна, 75, заявник: Відділ Державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції, Код: 35067404, 67500, Одеська обл., Комінтернівський район, смт. Комінтернівське, вул. Центральна, 75. Він одразу ж звернувся до Лиманського районого відділу державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту із вказаної земельної ділянки та 20.09.2019 року отримав листа № 38-13384,згідно якого підстави для скасування арешту, накладеного на вказану земельну ділянку у відділу відсутні, у зв`язку з тим, що в архіві не збереглися відомості про відповідне виконавче провадження, так як термін зберігання завершених виконавчих проваджень згідно з чинним законодавством становить три роки. Також, у листі йому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання для скасування арешту накладеного на земельну ділянку. Таким чином, на даний час на належне позивачу майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю.

В судове засідання при розгляді справи по суті позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був сповіщений своєчасно, належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.31).

В судове засідання представник відповідача Лиманського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області, будучи належним чином повідомленим не з`явився, однак начальник відділу Стоніс Ю.В. надав заяву, в якій просив розглянути справу за їх відсутності, вирішення позовних вимог залишають на розсуд суду, виконавче провадження в рамках якого відділом винесено постанову про арешт майна боржника та заборону відчуження №30820792 від 25.10.2012р. та зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №13169097 знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с.27).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 14.07.2008 року за договором купівлі-продажу від 14.07.2008р. позивач ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 нерухоме майно - земельну ділянку (площею 0,0702 га), що розташована на території Крижанівської сільської ради, Лиманського району (Комінтернівського району) Одеської області, с АДРЕСА_1 Лугова АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0642 (а.с.9-10).

14.07.2008р. відомості про вказаний договір-купівлі продажу було внесено до Державного реєстру правочинів, що підтверджено витягом №6226306 від 14.07.2008р. (а.с.11).

27.11.2008 року позивач ОСОБА_1 отримав Державний Акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, серії ЯЖ №705282 (а.с.12-13).

Державна реєстрація земельної ділянки в Державному Земельному Кадастрі проведена 27.11.2008р., що підтверджено витягом №НВ-019 від 05.09.2019р. (а.с.14-18).

Однак, з Інформаційної довідки №181312583 від 17.09.2019 року, вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис від 26.10.2012 року за №13169097 про накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0642, власник ОСОБА_2 , обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції, Код: 35067404, 67500, Одеська обл., Комінтернівський район, смт. Комінтернівське, вул. Центральна, 75, заявник: Відділ Державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції, Код: 35067404, 67500, Одеська обл., Комінтернівський район, смт. Комінтернівське, вул. Центральна, 75, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 30820792, 25.10.2012р., ВДВС Комінтернівського РУЮ, державний виконавець

Коробков В.О. (а.с.19-20).

З відповіді Лиманського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області №38-13384 від 20.09.2019р., вбачається, що підстави для скасування арешту, накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 30820792, 25.10.2012, ВДВС Комінтернівського РУЮ, на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0642 у відділі відсутні, у зв`язку із закінченням терміну зберігання завершених виконавчих проваджень, котрий згідно вимог чинного законодавства становить 3 роки. Тому ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду для вирішення вказаного питання (а.с.21).

Таким чином, оскільки відповідне виконавче провадження відсутнє в архіві Лиманського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області, суд погоджується із твердженням позивача ОСОБА_1 , викладеним у позовній заяві про те, що на разі неможливо встановити чому в постанові про арешт майна вказана як власник ОСОБА_2 , тобто особа яка не має і не мала в 2012 році (на момент внесення запису до Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) ніякого відношення до вказаної земельної ділянки. Крім того, наявність всіх передбачених діючим законодавством відповідних документів та відомостей з Державного земельного кадастру, підтверджуючих право власності позивача на земельну ділянку з 2008 року, свідчить про безпідставність накладення арешту на належне йому майно.

Згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки зняття арешту з майна боржника державним виконавцем, а у всіх інших випадках відповідно до ч.5 ст.59 цього ж Закону арешт може бути знятий з усього майна боржника або його частини за рішенням суду.

Відповідно, оскільки закрито та знищено виконавче провадження, по якому було накладено арешт на майно позивача, то позивач не може оскаржити дії державного виконавця щодо накладення арешту на належне йому майно, що одночасно дає йому право звернутись в суд з позовом про зняття арешту з цього майна, оскільки лише у такий спосіб він може захистити свої порушені права.

Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Судом не встановлено порушень прав третіх осіб у разі звільнення з-під арешту майна, що належить власнику.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог.

Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 76, 81, 89, 141, 209, 229, 258-259, 263-265, 274-279, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про зняття арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, накладений на підставі постанови, виданої державним виконавцем ВДВС Комінтернівського РУЮ Коробковим В.О. від 25.10.2012 р., 30820792, на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0642, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №13169097.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лиманського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: П.В. Жовтан