Справа № 638/3282/19
Провадження № 2/638/2830/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04.12.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Штих Т. В.

за участю секретаря Вакула І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

встановив:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь МТСБУ суму завданої майнової шкоди в розмірі 77 508,66 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.04.2017 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW 318, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 .. В результаті ДТП автомобіль Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2017, особою винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано ОСОБА_3 та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ОСОБА_5 не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 77 508,66 грн.. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 27.09.2017 та Висновків № 8531 від 13.06.2017 та № 24083 від 14.12.2017. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 902049 від 20.02.2018.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 на момент настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

З метою досудового врегулювання спору, МТСБУ звернулося до винуватця з вимогою від 20.09.2018. Проте, дана вимога залишилась поза увагою останнього, тому позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Крім того, зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенесення розгляду справи відповідач до суду не подавав.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2017 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. Із змісту постанови вбачається, що 15.04.2017 о 17-45 год. за адресою: м. Харків, на перехресті вул. Раднаркомівська та вул. Чернишевської, керуючи автомобілем BMW 318, д.н.з. WPR 51463, проїхав перехрестя на заборонене червоне світло світлофора, допустив зіткнення з автомобілем Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив п.8.7.3 ПДР України. Крім того, ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння (акт обласного наркологічного диспансера № 977 від 15.04.2017), чим порушив п.2.9 ПДР України.

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 ..

На дату скоєння ДТП водій ОСОБА_3 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу.

27.09.2017 року ОСОБА_4 , скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подала відповідну заяву, як того вимагає ст. 35 п.35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем.

За загальним правилом визначеним ст.1166 ЦК України відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Відповідно до пп. а) п. 41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.30.1 ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається технічно знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно із звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з Висновком № 8531 від 13.06.2017 ринкова вартість транспортного засобу Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_2 , до пошкодження становить 109 007,57 грн., а вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу складає 201 318,24 грн.. Отже, транспортний засіб Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_2 , є фізично знищеним.

Згідно з п. 30.2 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Відповідно до Висновку № 24083 від 14.12.2017 вартість пошкодженого транспортного засобу Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 32 924,51 грн..

Таким чином, різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП складає 76 083,06 грн.

Відповідно до п.34.3 ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Вартість авто товарознавчої експертизи складає 1 425,60 грн.. Факт зазначеної виплати підтверджується фіскальним чеком від 20.12.2017.

Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на проведення експертизи складає 77 508,66 грн..

Як вбачається з копії платіжного доручення №902049 від 20.02.2018, копії наказу № 1578 від 20.02.2018 МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та довідки №1 від 09.01.2018 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ було сплачено ОСОБА_6 страхове відшкодування у розмірі 77 508,66 грн..

Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Також відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Так, МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати на користь ОСОБА_4 у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

При цьому, станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь МТСБУ в порядку регресу суми завданої майнової шкоди в розмірі 77 508,66 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 267, 999, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (адреса: 02154, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, 8, , р/р НОМЕР_3 в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313) суму завданої майнової шкоди в розмірі 77 508,66 (сімдесят сім тисяч п`ятсот вісім грн. 66 коп.) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (адреса: 02154, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, 8, , р/р НОМЕР_3 в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313) сплачений судовий збір в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: суддя Т.В. Штих