Єдиний унікальний номер 235/559/19 Номер провадження 22-ц/804/2222/19

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року

м. Бахмут

справа 235/559/19

провадження № 22-ц/804/2222/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Корчистої О.І., Канурної О.Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне Акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 235/559/19 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2019 року (суддя Клікунова А.С.), ухваленого в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 21 червня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В січні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що в період часу з 31 січня 2018 року по 03 січня 2019 року перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», - працював гірником очисного забою, звільнений у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості повного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. 16 квітня 2018 року на ПрАТ «Ш/у «Покровське» стався груповий нещасний випадок (спалах метано-повітряної суміші), кількість постраждалих 7 працівників, серед яких був і він. В результаті травмування на виробництві позивач отримав опік полум`ям вибуху ІІ-ІІІ ступеня обличчя, правої вушної мушлі, правої верхньої кінцівки, термоінгаляційна травма, ссадна, забиття голови, тулуба, самовправлений вивих правого надколінника. За результатами медичного освідчення в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії 3 січня 2019 року позивачу встановлено стійку втрату працездатності на 50 %, встановлено третю групу інвалідності. Внаслідок зазначеного пошкодження здоров`я, унаслідок фізичної дії небезпечних і шкідливих умов праці (робота в шахті), в результаті отримання каліцтва позивачу заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що у віці 44 років втратив професійну працездатність на 50 %, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму (систематичне нездужання і послаблення), обумовленими наслідками трудового травмування, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення його нормальних життєвих зв`язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я; позивач відчуває тривогу перед майбутнім, має критичне відношення до себе як до неповноцінного громадянина в трудовому та соціальному відношенні.

Просив суд з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000,00 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків (нещасний випадок на виробництві) задоволено частково: стягнуто з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 30 000 гривень. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Судове рішення мотивоване наявністю підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача, у зв`язку з виробничою травмою на підприємстві, що мала місце 16 квітня 2018 року. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, глибини фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності досить в молодому віці, втрату виробничих здібностей, наявність провини відповідача в отриманому каліцтві, а також вимог розумності, виваженості і справедливості. Суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди, що підлягає виплаті позивачу, у сумі 30 000 гривен.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду позивач ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог в розмірі 30 000 гривень скасувати і ухвалити нове про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції фактично прийняв сторону відповідача, який вважає позовні вимоги безпідставно завищеними, а заявлену суму компенсації такою, що не відповідає вимогам розумності та справедливості. Вважає, що судом першої інстанції правильно були встановлені фактичні обставини, але стягнута сума не є актуальною та не відповідає задоволенню його мінімальних вимог як постраждалого працівника. Суд першої інстанції не врахував рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2018 року, від 20 лютого 2018 року та від 03 липня 2018 року, якими при встановлені таких же процентів втрати працездатності постраждалим було стягнуто значно вищі суми компенсації моральної шкоди. Суд не врахував, що після звернення до суду стан його здоров`я продовжував погіршуватись, що було підтверджено медичними документами.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» з 31січня 2018 року по 03 січня 2019 року, працював на посаді гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті, звільнений на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України за станом здоров`я (такі відомості підтверджено копією трудової книжки а.с. 12-14).

16 квітня 2018 року о 22:50 годині на дільниці з видобутку вугілля № 7 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» стався груповий нещасний випадок, серед постраждалих ОСОБА_1 . Згідно ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

З Акту про нещасний випадок (за формою Н-1), складений 20 червня 2018 року вбачається, що 16 квітня 2018 року бригада шахтарів дільниці отримали наряд на виконання робіт, зокрема ОСОБА_1 виконував виймання верхньої ніші та кріплення верхнього сполучення лави, приблизно о 22:50 годині стався спалах метано-повітряної суміщі на верхньому сполученні 2 південної лави блоку 7, викликано оперативний взвод для проведення гірничорятувальних робіт. Внаслідок аварії постраждали 7 робітників, які отримали травми різного ступеня тяжкості, за наданням першої допомоги вони були видані на поверхню шахти з подальшою госпіталізацією до медичного закладу, зокрема, ОСОБА_1 було доставлено до опікового центру комунальної медичної установи «Міська лікарня № 3» м. Краматорськ (а.с. 15-21).

Згідно виписки з історії хвороби № 2914 ОСОБА_1 16.04.2018 року поступив на стаціонар в КМУ «Міська лікарня № 3», діагноз комбінована травма, опік полум`ям вибуху І ІІ ступеню обличчя, правої вушної раковини, правих верхніх кінцівок (2 % площі тіла), термоінгаляційна травма І ступеню, садна та забиття голови і тулубу, самовправний вивих правого надколінка, виписаний 18.04.2018 року (тобто наступного дня) на амбулаторне лікування у хірурга, травматолога за місцем проживання (а.с. 33).

Згідно записів в медичній карті амбулаторного хворого 19 квітня 2018 року ОСОБА_1 оглянутий хірургом, травматологом Мирноградської центральної міської лікарні, зафіксовано скарги на біль в правому вусі та виску, правому колінному суглобі, сухість у роті, призначено лікування (а.с. 79 83).

Згідно висновку магнітно-резонанскої томографії правого колінного суглоба від 27.04.2018 року у ОСОБА_1 зафіксовано ознаки деформуючого остеоартрозу правого колінного суглоба, артрозу надколінна-стегнового суглоба, розриву заднього рогу медіального меніска зі зміщенням фрагмента вперед, пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки (а.с. 34).

23 травня 2018 року ОСОБА_1 консультований травматологом науково-дослідного інституту травматології і ортопедії Донецького національного медичного університету рекомендовано оперативне втручання (а.с. 35).

Згідно епікризу № 5271/576 ОСОБА_1 з 20 червня 2018 року по 26 липня 2018 року перебував на лікуванні в травматичному відділенні Мирноградської центральної міської лікарні, діагноз закритий розрив передньої хрестоподібної зв`язки медіального меніску правого колінного суглоба; рекомендовано уникати фізичних навантажень, ношення ортезу колінного суглобу, оперативне лікування (пластика передньої хрестоподібної звязки правого колінного суглоба) а.с. 37.

21 серпня 2018 року ОСОБА_1 консультований в ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Альянс» завідуючим кафедри неврології та нейрохірургії, - рекомендовано оперативне втручання (а.с. 43).

Згідно виписного епікризу № 3404 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні кісткової патології Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету з 23 серпня 2018 року по 12 вересня 2018 року, діагноз наслідки виробничої травми, скарги на біль та обмеження в рухам в правовому колінному суглобі; в плановому порядку 27 серпня 2018 року проведена операція: артроскопічна пластика передньої хрестоподібної зв`язки, часткова резекція медіального меніска правого колінного суглоба, дебрідмент, мікрофрактурізація медіального міщелка правого стегна (а.с. 42).

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 з 25 вересня 2018 року по 08 жовтня 2018 року знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні з діагнозом синдром вегето-судинної дистонії (а.с. 29).

З протоколів засідання лікувально-консультативної комісії, копій листків непрацездатності (копії долучено до матеріалів справи) вбачається, що ОСОБА_1 безперервно знаходився на лікуванні за наслідками виробничого травмування 16 квітня 2018 року 255 днів.

3 січня 2019 року ОСОБА_1 первинно оглянутий в Міжрайонній травматологічній МСЕК м. Покровська, та за трудовим каліцтвом позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності, визнано інвалідом 3 групи, прийнято висновок про умови та характер праці, а саме позивачу протипоказана робота з важкою фізичною працею, тривала ходьба, підземні умови праці (підтверджено довідками серійний номер НОМЕР_1 НОМЕР_2 № 057237, серійний номер 12 ААА від 067495 (а.с. 22).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, яка виникла з трудових відносин та ціна позову складає 100 000, 00 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку під час виконання трудових обов`язків 16 квітня 2018 року, внаслідок чого він отримав травми та опіки. Висновком МСЕК від 03 січня 2019 року позивачу вперше встановлена втрата професійної працездатності 50 % та ІІІ групу інвалідності. Ушкодженням здоров`я позивачу завдана моральну шкоду. Отримавши травмування з причини нещасного випадку на виробництві, позивач зазнав фізичний біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення. Також, за поясненнями ОСОБА_1 (викладені в позовній заяві) тривале лікування викликало в нього постійній дискомфорт, не вважаючи себе старим чоловіком, позивач відчуває свою неповноцінність, що обмежує його у спілкуванні не тільки в родині, а й в суспільстві, тому що наслідки виробничої травми (сліди опіків, кульгання та кашель) постійно його супроводжують, через фізичну слабкість, головний біль, нудоту, позивач не може піднімати важкі речі, виконувати тривалу роботу. Визначаючи розмір моральної шкоди 30 000 гривен, суд першої інстанції виходив з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

За змістом частин 1-3 статті 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладено на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частиною 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до статті 38 Гірничого закону України власник (керівник) гірничого підприємства зобов`язаний забезпечувати безпеку гірничих робіт, охорону праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах; відшкодування шкоди, завданої гірничим підприємством фізичним та юридичним особам і довкіллю.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами, на підставі розумності, виваженості та справедливості, виходячи із обставини отримання шкоди позивачем, наявність фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активність позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану, наявність вини відповідача, відсоток втрати ним професійної працездатності, обґрунтовано визначився з розмір моральної шкоди в сумі 30 000, грн.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2018 року, від 20 лютого 2018 року та від 03 липня 2018 року є необґрунтованими, оскільки згідно з вимогами частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Доводи позивача про те, що висновок суду першої інстанції про визначення розміру моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн. не ґрунтується на вимогах розумності, виваженості та справедливості є безпідставними, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, є не обґрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновку суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, крім того, вони по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що не входить до повноважень апеляційного суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.

Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та враховуючи що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати за подання апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.І.Корчиста

О.Д.Канурна