Житомирський апеляційний суд
Справа №272/15/16-ц Головуючий у 1-й інст. Чуб І. А.
Категорія 30 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 272/15/16 за позовом ОСОБА_2 до Андрушівського району електромереж, Приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» про встановлення факту в зв'язку з посяганням на життя та відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Чуб І.А. у м. Андрушівці,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив встановити факт посягання на його життя внаслідок ураження електричним струмом, що мав місце 25-26 листопада 2005 року та стягнути із відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 25-26 листопада 2005 року він отримав електротравму, наслідки якої позначаються на ньому і на даний час. Зазначає, що того дня були обірвані дроти високовольтної лінії, яка проходить через його двір. Виявила це його дружина ОСОБА_3 близько 14 год. 30 хв. Одразу ж він по телефону про даний факт повідомив диспетчеру РЕМ та попросив відключити електронапругу. Не сподіваючись на те, що обірваний дріт, який завис на його воротах та хвіртці під напругою, позивач наступного дня о 09 годині ранку хотів відкинути його, щоб пройти на дорогу і був уражений струмом. Обірваний провід залишався під напругою більше 18 годин. У відповіді на його звернення від 19.01.2006 констатується факт порушення диспетчером посадової інструкції, а також вбачаються ознаки злочину передбачені ст. 367 КК України, яку неналежне виконання службових обов'язків. Викладені обставини підтверджуються матеріалами перевірки прокуратурою його заяви від 15.12.2005 та частково відповіддю директора РЕМ, надісланої 27.12.2005. Доказом отримання позивачем електротравми служить запис у його медичній картці зроблений 30.11.2005. В подальшому електротравма позначилася на його здоров`ї і призвела в сукупності з іншими захворюваннями органів та систем організму до інвалідності І групи. Посилаючись на вказані обставини, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Посилається на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Також вважає, що висновок експерта №21 від 24.07.2018 є неправильним, оскільки всі його хвороби почалися після отриманої електротравми.

ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просило залишити його без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання не з'явився, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи судовою повісткою та телефонограмою відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Представник відповідачів заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 проживає АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з постачання електроенергії (а.с.3 т.2).

Власником електромережі, яка проходить у с. Городище Житомирського району, є ПАТ «ЕК «Житомиробленерго», що не заперечується останнім.

Внаслідок складних метеорологічних умов (сильний вітер, заметіль, снігопад) 25-26 листопада 2005 року відбулось пошкодження електричних мереж, в тому числі і в господарстві позивача. Так, під навантаженням снігу гілля дерев обірвало провід, який перебував під напругою 380 В, та який завис на воротах. 25 листопада 2005 року ОСОБА_2 по телефону повідомив Андрушівський РЕМ про обрив провода. 26 листопада 2005 року відповідачем було направлено бригаду електромонтерів та ліквідовано вказане пошкодження лінії електропередачі (а.с.2,6).

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Діяльність, яку здійснює ПАТ «ЕК «Житомиробленерго», пов'язана з експлуатацією ліній електромереж, а тому має ознаки джерела підвищеної небезпеки.

За загальним правилом ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Приписами ч.ч.1, 2 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Пунктами 3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За змістом ч.1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заподіяння моральної шкоди ОСОБА_2 пов'язує із тим, що внаслідок неналежного виконання посадових обов'язків працівниками Андрушівського РЕМ 26 листопада 2005 року він був уражений електричним струмом, що спричинило ушкодження здоров'я, чисельні захворювання та встановлення першої групи інвалідності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, врахувавши приписи статті 23,1167 ЦК України, роз'яснення, викладені у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», правильно виходив з того, що позивачем не доведено факт заподіяння йому діями (бездіяльністю) моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, як не доведено і наявність причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я та подіями 25-26 листопада 2005 року. Вказане підтверджується експертним висновком №21, проведеним судово-медичною експертною комісією, відповідно до якого відсутність причинного зв'язку між подіями 25-26 листопада 2005 року та захворюваннями, що мають місце у ОСОБА_2, виключають і причинний зв'язок між даними подіями та лікуванням, показаним при таких захворюваннях, як медикаментозним так і санаторно-курортним, а також і необхідним для інвалідів першої групи стороннім доглядом.

Вказаний експертний висновок позивачем не спростований, як і не доведено факт отримання ним електротравми саме 26 листопада 2005 року за обставин, наведених ОСОБА_2, що виключає відповідальність ПАТ «ЕК «Житомиробленерго», як власника джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до положень статті 375 ЦПК України апеляційний суд визнає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування та ухвалення нового рішення не вбачається, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 15 січня 2019 року