Справа № 265/8018/17
Провадження № 2/265/58/19
У Х В А Л А

23 серпня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

за участю секретаря судового засідання Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сорок дев`ять» про визнання незаконним та скасування протоколу та рішення від 07 квітня 2016 року та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації ОСББ «Сорок дев`ять» від 19 травня 2016 року, третя особа: відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, -

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Дементьєвої Н.В., -

В С Т А Н О В И В :

17 листопада 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сорок дев`ять» в особі Голови правління Сугачевської І.А. про визнання незаконним та скасування протоколу та рішення від 07 квітня 2016 року прийнятих на установчих зборах власників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , третя особа: відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 20 листопада 2017 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14 грудня 2017 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду прийнято до розгляду та приєднано до матеріалів справ заяву позивачки про уточнення позовних вимог від 24.07.2018 року, відповідно до якої позивачка просила суд про визнання незаконним та скасування протоколу та рішення від 07 квітня 2016 року прийнятих на установчих зборах власників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації ОСББ «Сорок дев`ять» від 19 травня 2016 року за номером запису: 0012381.

23 серпня 2019 року представником відповідача ОСОБА_4 Н ОСОБА_5 заявлено клопотання про передачу справи за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сорок дев`ять» в особі Голови правління Сугачевської І.А., третя особа: відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до Господарського суду для розгляду вказаного позову в порядку господарського судочинства.

Відповідачка ОСОБА_3 підтримала клопотання представника відповідача Дементьєвої Н.В. та просила його задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 проти задоволення клопотання представника відповідача Дементьєвої ОСОБА_6 . за перечувала та просила відмовити в задоволенні клопотання.

Представника позивача ОСОБА_2 . залишила вирішення питання щодо клопотання на розсуд суду.

Вирішуючи питання щодо поширення юрисдикції загального суду на дану справу, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.05.2016 державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців юридичного департаменту Маріупольської міської ради проведено державну реєстрацію новоутвореної юридичної особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сорок дев`ять" (номер реєстраційної дії 0012381), на підставі документів наданих відповідно до вимог передбачених ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Позивачка у позовній заяві зазначає, що не погоджується з рішенням установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сорок дев`ять", проведених 07 квітня 2016 року, оформленим протоколом №4, на підставі якого державним реєстратором здійснено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сорок дев`ять", зокрема, вказаний протокол був складений без проведення установчих зборів групою осіб та ініціативної групи, як мешкають у вказаному будинку. Власники квартир не були належним чином повідомлені про проведення установчих зборів, реєстр, за яким проводився підрахунок голосів мав недостовірні дані щодо власників квартир, більшості власників квартир не було надано можливості ознайомитись зі Статутом ОСББ "Сорок дев`ять", крім того, державним реєстратором було прийнято документи без їх перевірки і в наслідок чого було проведено незаконну державну реєстрацію ОСББ "Сорок дев`ять" як юридичної особи.

Не погоджуючись із вказаною реєстрацією та рішеннями установчих зборів, вважаючи порушеними свої права внаслідок здійснення реєстрації юридичної особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сорок дев`ять", позивачка звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з правилами визначення юрисдикції загальних судів щодо вирішення цивільних справ за статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у чинній редакції юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами пункту 3 частини першої статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно зі статтею 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон № 2866-III).

Статтею 1 цього Закону встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Отже, вище зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Як вбачається з матеріалів справи та позовних вимог, ОСОБА_1 є мешканкою квартири в будинку, який увійшов до новоствореного та зареєстрованого Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сорок дев`ять". При цьому вважає, що були допущені порушення її житлових прав щодо створення ОСББ та державної реєстрації ОСББ як юридичної особи.

Отже, спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 - мешканкою будинку, яка увійшла до новоствореного та зареєстрованого Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку " Сорок дев`ять ", яка має право брати участь у його діяльності, та фактичними учасниками зазначеного новоствореного ОСББ і державним реєстратором щодо державної реєстрації юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку " Сорок дев`ять "

За таких обставин цей спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо державної реєстрації юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку " Сорок дев`ять ", скільки приватного інтересу, а саме права ОСОБА_1 як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушеного, на думку ОСОБА_1 , державним реєстратором відділу державної реєстрації при реєстрації юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сорок дев`ять".

Спір про скасування державної реєстрації юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності та господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов`язки). Цей спір не є спором у сфері публічно-правових відносин, навіть якщо виник у зв`язку з протиправним внесенням до ЄДР суб`єктом владних повноважень запису про проведення державної реєстрації юридичної особи; не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а є спором про абстрактну можливість брати участь у конкретних правовідносинах.

При цьому процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору.

Велика Палата Верховного Суду постанові від 20 вересня 2018 року у справі №813/6286/15, заповнюючи цю прогалину закону, зазначила, що подібні спори є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи) пункт 3 частини першої статті 1 статті 20 ГПК), а тому повинні розглядатись за правилами господарського судочинства.

Отже, цей спір має вирішуватися за правилами ГПК незалежно від суб`єктного складу, за місцезнаходженням юридичної особи (частина шоста статті 30 ГПК).

Аналогічний висновок щодо застосування норм права зроблено Великою Палатою Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №462/2646/17, провадження №11-1272апп18 (реєстраційний номер у Єдиному реєстрі судових рішень 80224650).

Беручи до уваги наведене, враховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, суд дійшов висновку, що даний спір не належить до юрисдикції загальних судів, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі №265/8018/17 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сорок дев`ять» в особі Голови правління Сугачевської І.А. про визнання незаконним та скасування протоколу та рішення від 07 квітня 2016 року та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації ОСББ «Сорок дев`ять» від 19 травня 2016 року, третя особа: Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до статті 256 Цивільного процесуального кодексу України , якщо провадження у справі закривається з підстави, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст. 255, 256, 259-260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача адвоката Дементьєвої Н.В. про передачу справи за підсудністю задовольнити частково.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сорок дев`ять» про визнання незаконним та скасування протоколу та рішення від 07 квітня 2016 року та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації ОСББ «Сорок дев`ять» від 19 травня 2016 року, третя особа: Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців закрити.

Роз`яснити позивачці, що вона має право на звернення з відповідним позовом до Господарського суду.

Повний текст ухвали складено 27 серпня 2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Гноєвой