Справа № 450/1184/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/1431/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.,

адвоката Дяківа В.Б. - представника позивачки ОСОБА_1 ;

адвоката Дмитрович Н.В.

- представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 27/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , «який рахувався за померлим згідно довідки № 246 від 31.03.2015 року з Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області».

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що майно, яке є предметом спору, на праві приватної власності належало ОСОБА_4 , батькові сторін по справі, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і сторони є його спадкоємцями за заповітом. Позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем та доглядала його. В той же час, відповідачка не проживала із спадкодавцем, проте була зареєстрованою разом із останнім, а тому вважає себе такою, що прийняла спадщину, що (на думку позивачки) не відповідає закону (а.с. 2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 27/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що рахується за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0623 га, яка є частиною земельної ділянки загальною площею 0,6235 га, призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території с. Сокільники, Сокільницької сільської ради Пустомитівського району, що рахується за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішено питання судових витрат (а.с. 97-99).

Дане рішення оскаржила представник відповідачки.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Стверджує, що на час смерті батька сторін спору та відкриття спадщини відповідачка була зареєстрованою та проживала за однією адресою з спадкодавцем, а відтак відповідно до частини 2 статті 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину (а.с. 101-103).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Оскаржуваним рішенням визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0623 га, яка є частиною земельної ділянки загальною площею 0,6235 га, призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території с. Сокільники, Сокільницької сільської ради Пустомитівського району, що рахується за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 97-99).

Однак, позовна заява ОСОБА_1 вище згаданої позовної вимоги взагалі не містить (а.с. 2), що в ході апеляційного розгляду справи визнав і сам представник згаданої позивачки.

Пунктом 3 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї (підпункт 3.21), а у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (підпункт 3.22).

Як вбачається з вище наведеного, наявність у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання за однією адресою зі спадкодавцем визнається доказом його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а відтак - доказом прийняття ним спадщини.

Матеріалами справи стверджується, що постановою Львівського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні її позову до ОСОБА_2 про визнання відповідачки та її сина такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 (а.с. 144-146).

Відтак, і станом на час апеляційного розгляду даної справи (серпень 2019 року) за відповідачкою ОСОБА_2 зберігається право на користування вище згаданим будинком, а тому у суду були відсутніми правові підстави для висновку про те, що згадана відповідачка не прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька, який також проживав у даному будинку.

Крім цього, у матеріалах справи є відсутніми будь-які документи, які можна було б визнати належними та допустимими доказами того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 був власником 27/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки ніким не посвідчену фотокопію довідки про це на бланку виконавчого комітету Сокільницької сільської ради за підписом невідомої особи (не сільського голови; а.с. 8) не можна визнати таким доказом.

З урахуванням вище наведеного оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1), і що суд апеляційної інстанції, у випадку зміни рішення або ухвалення нового, відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

Матеріалами справи стверджується, що відповідачка в ході розгляду даної справи понесла 414 грн. 90 коп. судових витрат у виді сплаченого судового збору (а.с. 111, 115), які і підлягають стягненню на її користь з позивачки.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 березня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 414 грн. 90 коп. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 22 серпня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.