Провадження № 22-ц/4808/1132/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Турів О.М.

з участю апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» Яців Ю. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Узинської сільської ради Ногіна Володимира Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання протиправними дії державного реєстратора та скасування рішення про реєстрацію, з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2019 року, постановлену суддею Татаріновою О.А.,

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру площею 82, 8 кв.м по АДРЕСА_2 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не наведено суду жодних обставин щодо достатнього обґрунтування припущення про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не обґрунтовано такий вид забезпечення позову та його необхідність.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На ухвалу суду від 15 липня 2019 року у серпні 2019 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та накласти арешт на квартиру загальною площею 82, 8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначає, що предметом позову є спір щодо реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 82,8 кв.м за ТОВ «ФК «Інвент» на підставі застереження у договорі іпотеки. Позов обґрунтований тим, що державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію права власності та вніс запис про неї з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, виданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Таким чином, між сторонами існує реальний спір стосовно нерухомого майна, обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно унеможливить ймовірне відчуження майна. Не вчинення заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вважає такий вид забезпечення найбільш ефективним способом забезпечення виконання рішення суду у майбутньому, оскільки дозволить зберегти предмет позову до вирішення справи по суті.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Представник «ФК «Інвент» подав відзив на апеляційну скаргу, обґрунтувавши його тим, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та безпідставною.

Апелянтом не наведено жодних інших обставин, які б підтвердили неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, не здійснено посилання на відповідні докази, які б підтверджували необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Сам по собі факт наявності спору між сторонами не є тією підставою, яка свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення. Такий вид забезпечення позову як арешт нерухомого майна ТОВ «ФК «Інвент», без належних підстав для його застосування, унеможливить для останнього, як власника, належне виконання встановленого ч.4 ст. 319 ЦК України припису про те, що власність зобов`язує. Обмеження права укладати договори з постачальниками комунальних послуг, сплачувати їм відповідні платежі, відраховувати податок на нерухоме майно та вчиняти інші дії, необхідні для експлуатації будівлі відповідно до вимог протипожежної безпеки та санітарних норм, що може призвести до завдання шкоди іншим особам, державі, екології того, що може мати незворотні наслідки.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

10 липня 2019 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4. , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3 , про визнання протиправними дії державного реєстратора та скасування рішення про реєстрацію за ТОВ «ФК «Інвент» права власності на квартиру, загальною площею 82, 8 кв.м по АДРЕСА_2 , що здійснено 21 лютого 2019 року державним реєстратором Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_4..

12 липня 2019 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру площею 82,8 м.кв., за адресою: АДРЕСА_2 .

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши апелянта та її представника, які вимоги скарги підтримали, представника відповідача, який вимоги скарги заперечив, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом вимог цивільного процесуального закону, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до змісту позовної заяви предметом позову є спір щодо реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру загальною площею 82,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 за ТОВ «ФК «Інвент» на підставі застереження у договорі іпотеки. Позивач вимоги позову обґрунтовував тим, що державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію права власності та вніс запис про дану реєстрацію з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, виданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Таким чином, подаючи заяву про забезпечення позову, заявниця вважала, що невжиття заходів забезпечення позову, а саме арешту майна, може призвести до унеможливлення виконання рішення суду, оскільки є позовна вимога про оскарження реєстрації права власності та повернення нерухомого майна у власність законного власника, на майно якого зареєстровано право власності за ТОВ «ФК «Інвент» на підставі застереження у договорі іпотеки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що між сторонами існує реальний спір стосовно нерухомого майна, обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є співмірним із заявленими позовними вимогами, наявний зв`язок між обраним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а також наявні підстави для висновку, що у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ймовірне його відчуження, що може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до положень ч.1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Частиною третьою зазначеної статті визначено обов`язок суду застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Апелянт зазначив про відсутність підстав для зустрічного забезпечення вимог, оскільки товариство жодних майнових втрат у зв`язку із забезпеченням позову не понесе.

Колегія суддів вважає, що накладення арешту на нерухоме майно - квартиру по АДРЕСА_2 , на яку 21 лютого 2019 року державним реєстратором Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_4., зареєстровано право власності за ТОВ «ФК «Інвент», невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки заявлено позовні вимоги про оскарження реєстрації права власності та повернення нерухомого майна у власність законного власника. Крім цього, вказаний вид забезпечення позову не порушить право Товариства на мирне володіння майном, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не позбавляє відповідача права власності на нерухоме майно, а тимчасово обмежує його право в частині розпорядження таким майном в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому рішення суду у разі задоволення позову.

Необхідно також врахувати, що спір між сторонами існує щодо житла позивачки у даній справі, яке є для неї єдиним. У даному випадку вид забезпечення позову не припиняє права власності на квартиру Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест», а тільки тимчасово до вирішення позову припиняє право на відчуження та є гарантією для позивача фактично забезпечити виконання рішення у разі задоволення позову.

Тому суд першої інстанції помилково не врахував наявний спір між сторонами щодо нерухомого майна, та що наявність забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно є виправданою, оскільки існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався норм процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову у даному конкретному випадку, а тому ухвалу суду необхідно скасувати та задовольнити заяву.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2019 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру площею 82, 8 кв.м по АДРЕСА_2 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру загальною площею 82,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , які за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано державним реєстратором Узинської сільської ради ОСОБА_4 21 лютого 2019 року, індексний номер: 45636148 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» ().

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 серпня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта