Єдиний унікальний номер судової справи № 468/1036/18
Провадження № 22-ц/812/43/19
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання - Цуркан І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи

апеляційні скарги

Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ)

та

Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - ГУНП в Херсонській області )

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2018 року, яке ухвалено у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Муруговим В.В., вступна та резолютивна частини проголошені о 12 год. 05 хв., повний тексту якого складено 05 жовтня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, прокуратури Херсонської області, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду та визнання незаконною постанови Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області ( далі - ГУНП в Херсонській області), Прокуратури Херсонської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди ( далі - ДКС України), про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду та визнання незаконною постанови Херсонського відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2017 року з Державного бюджету України на його користь стягнуто 169 595 грн. відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду. Вищезазначене рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої в зв'язку з понесенням витрат на правову допомогу ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2017 року було скасоване та провадження у справі закрито.

17 жовтня 2017 року він звернувся до Херсонського ВП ГУ НП в Херсонській області із заявою про відшкодування йому матеріальної шкоди, завданої в зв'язку з понесенням витрат на правову допомогу.

Постановою Херсонського ВП ГУ НП в Херсонській області від 23 липня 2018 року йому відмовлено у відшкодуванні матеріальної шкоди заподіяної незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. Вказану постанову вважає незаконною, скільки отримана ним юридична допомога адвоката Кузнєцова Г.І. була надана йому для захисту від незаконного обвинувачення в межах кримінальної справи №030068012 ( в подальшому №004305).

Враховуючи викладене, позивач просив визнати постанову Херсонського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області від 23 липня 2018 року незаконною та стягнути з Державного бюджету України на його користь 8000 грн. заподіяної матеріальної шкоди.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконною постанову Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про відшкодування шкоди від 23 липня 2018 року в частині відмови у відшкодуванні сум, сплачених адвокату Кузнєцову Г.І. у зв'язку з поданням ним юридичної допомоги ОСОБА_2

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди (сум, сплачених у зв'язку з поданням юридичної допомоги) на користь ОСОБА_2 8000 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ГУНП в Херсонській області подало на нього апеляційну скаргу та посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таке, що ухвалено за неповного з'ясуванням обставин справи, просило про його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ДКС України зазначало про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Так, в обгрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що судом вже було винесено рішення щодо відшкодування позивачу витрат на правову допомогу з тим самим предметом та з тих самих підстав, а звертаючись до суду з даним позовом позивач ввів в оману суд не зазначивши про такі обставини. Крім того, витрати на суму 3000 грн., які зазначено в прибутково касовому ордері №36 від 10 квітня 2012 року понесені не позивачем, а його сестрою ОСОБА_5, а тому його вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 5000 грн. В порушенні вимог ст.137 ЦПК України адвокатом не надано опис робіт, які ним було виконано та акт виконаних робіт.

З врахуванням викладеного, ДКС України просила рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Правом на подачу відзиву на апеляційні скарги учасники справи не скористалися.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч.ч. 1,2,7 ст.1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»(далі - Закон № 266/94-ВР) право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 08 квітня 2012 року ОСОБА_2 затримано та поміщено до Цюрупинського ІТТ УМВС України в Херсонській області. 3 08 квітня 2012 року по 06 червня 2012 року ОСОБА_2 перебував під вартою.

11 квітня 2012 року йому пред'явлено обвинувачення у вчиненні незаконного заволодіння транспортними засобами та цього ж дня обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

30 липня 2012 року кримінальну справу відносно ОСОБА_2 направлено до суду.

16 квітня 2013 року постановою Дніпровського районного суду м. Херсона кримінальну справу відносно ОСОБА_2 повернуто для проведення додаткового розслідування.

12 липня 2016 року постановою прокурора Херсонської місцевої прокуратури закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №004305 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Херсонського ВП ГУНП поліції в Херсонській області, ДКСУ про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства, прокуратури.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 163 200 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, 5000 грн. в рахунок відшкодування сум, сплачених у зв'язку з поданням юридичної допомоги та 1395 грн. в рахунок відшкодування сум витрат на транспортні послуги, а всього на загальну суму 169 595 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23 вересня 2017 року, вищезазначене рішення суду в частині розміру стягнення моральної шкоди змінено, зменшено суму з 163 200 грн. на 81 600 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2017 року рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2017 року в частині відшкодування матеріальної шкоди скасовано та провадження у справі закрито (а.с.24-25).

Частинами першою та другою статті 12 Закону № 266/94-ВР передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

19 вересня 2017 року позивач звернувся із заявою до Херсонської місцевої прокуратури про відшкодування йому матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органами досудового слідства.

Листом Херсонської місцевої прокуратури повідомлено позивача, що за отриманням відповідної постанови про відшкодування завданої шкоди необхідно звернутись до органу досудового розслідування Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області (а.с.26).

За відшкодуванням матеріальної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, а саме, витрат у зв'язку із поданням йому юридичної допомоги та у зв'язку із проїздом до суду, позивач 17 жовтня 2017 року звернувся до Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській (а.с.21).

Листом №36/Г-772 від 31 жовтня 2017 р. позивача повідомлено, що відшкодування моральної шкоди вирішується судом відповідно до чинного законодавства і розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством (а.с.16).

20 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії слідчого щодо не винесення останнім постанови про відшкодування матеріальної шкоди до Херсонської місцевої прокуратури та просив зобов'язати орган, який проводив слідчі дії винести постанову про відшкодування позивачу матеріальної шкоди.

Вищезазначену скаргу Херсонська місцева прокуратура листом № 96-142-13 від 27 листопада 2017 р направила до відділу поліції ГУНП в Херсонській області.

Листом №36/13864 від 06 грудня 2017 року позивачу слідчим СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області надано відповідь, що питання відшкодування матеріальної шкоди та питання законності дій органів досудового розслідування вирішується виключно судом згідно чинного законодавства.

Постановою Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області від 23 липня 2018 року ОСОБА_2 відмовлено у відшкодуванні заподіяної незаконним притягненням до кримінальної відповідальності матеріальної шкоди.

Не погоджуючись із цією постановою, оскаржуючи її, позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем дотримана процедура та строки звернення з вимогами про відшкодування шкоди, встановлені Законом № 266/94-ВР та пунктом 11 Положення про застосування цього Закону, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 р. № 6/5/3/41 (далі - Положення).

Згідно із п.4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги.

Згідно з пунктом 4 статті 3 Закону № 266/94-ВР у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені ним у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги.

З метою визначення порядку застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» затверджено Положення, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року № 106/1131 (надалі - Положення).

Відповідно до пункту 10 Положення до цих сум відносяться суми, сплачені громадянином адвокатському об'єднанню (адвокату), за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним у рахунок оплати витрат адвоката у зв'язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції.

З наданих позивачем копій договорів про надання правової допомоги від 10 квітня, 02 серпня та 25 липня 2012 року вбачається, що адвокат Кузнєцов Г.І. зобов'язався надавати ОСОБА_2 юридичну допомогу на досудовому слідстві, в ході судового розгляду справи у судах всіх інстанцій та представляти його інтереси в прокуратурі Суворовського району м. Херсон при розгляді його заяви від 24 липня 2012 року про видачу йому постанови про відмову у порушенні кримінальної справи. Відповідно до квитанції №47 від 02 серпня 2012 року та №36 від 10 квітня 2012 року Кузнєцову Г.І. сплачено 8000 грн. за надання правової допомоги (а.с.18-20,22).

Як вбачається зі змісту статті 1 Закону № 266/94-ВР, завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Таким чином, зазначене законодавство передбачає відшкодування шкоди (витрат), понесених громадянином у зв'язку із поданням йому юридичної допомоги, у повному обсязі.

Крім того, право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване й ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом національного права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання постанови незаконною та відшкодування суми, сплаченої позивачем у зв'язку із поданням йому юридичної допомоги адвокатом Кузнєцовим Г.І. у розмірі 8000 грн.

Відповідно до розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги та квитанцій до прибуткового касового ордеру за участь в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 адвокатом Кузнєцовим Г.І. отримано грошові кошти у сумі 8000 грн. (а.с.21,22). Розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги проведено з врахуванням вартості консультації, яка була надана, вартості вивчення та правовий аналіз матеріалів кримінальної справи, вартості участі при предявлені обвинувачення, у судових засіданнях. А відтак спростовує доводи апеляційної скарги ДКС України щодо не надання адвокатом опису робіт, які були ним виконано.

Більш того, посилання в апеляційній скарзі на недотримання позивачем вимоги ст.137 ЦПК України щодо ненадання адвокатом акту виконаних робіт є помилковим, оскільки позивач просить стягнути витрати не за розгляд справи у порядку цивільного судочинства, а за надання йому правової допомоги в кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.1176 ЦК України та Закону України № 266/94-ВР.

Доводи апеляційної скарги ДКС України про те, що правова допомога адвоката не є матеріальною шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України, а тому й не підлягає відшкодуванню, не приймаються до уваги, оскільки є наслідком помилкового тлумачення норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ст. 47 КПК України (1960 року), норми якого діяли на час укладення договору про надання правової допомоги в кримінальній справі від 10 квітня 2012 року захисник запрошується підозрюваним, обвинуваченим, підсудним чи засудженим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого.

Зі змісту наданого позивачем договору про надання правової допомоги від 10 квітня 2012 року вбачається, що його уклала ОСОБА_5, як є близький родич позивача - сестра відповідно до положень ст. 32 КПК України (1960 року)) з метою захисту її затриманого брата ОСОБА_2 в кримінальній справі за ст. 289 КК України, оскільки позивач ОСОБА_2 з 08 квітня 2012 року перебував під вартою, а, отже, з об'єктивних причин не міг укласти відповідний договір та сплатити відповідні кошти.

Таким чином, укладення даного договору та сплата відповідної суми за подання правової допомоги не самим позивачем, а його близьким родичем не суперечило закону та ґрунтувалось на об'єктивних підставах. Тому доводи апеляційної скарги ДКС України в цій частині не заслуговують на увагу.

Посилання в апеляційній скарзі ДКС України на те, що у провадженні суду перебуває ще одна справа з того ж самого предмету, з тими з сторонами і з тих же підстав не заслуговує на увагу, оскільки рішення суду першої інстанції від 23 червня 2017 року в частині стягнення витрат на правову допомогу, ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2017 року скасовано, а провадження у справі закрито. Вказана ухвала набрала чинності і в касаційному порядку не оскаржена.

Крім того, підставами даного позову є оскарження постанови органу досудового розслідування про відмову у відшкодуванні сум, сплачених громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги.

Доводи апеляційної скарги ГУНП в Херсонській області проте, що надані позивачем квитанції не містять відповідних реєстраційних номери облікової картки платника податків, а тому відповідно до п.70.13 ст. 70 Податкового кодексу України вважаються оформленими з порушенням вимог законодавства України не заслуговують на увагу, оскільки невідповідність наданих квитанцій податковому законодавству жодним чином не спростовує встановлених в судовому засіданні обставин про надання Кузнєцовим Г.І. юридичної допомоги ОСОБА_2 та отримання винагороди за неї в кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Головного управління національної поліції в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Текст постанови складено 22 січня 2019 року.