Провадження №2/523/4818/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Нестеренко Л.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про витребування доказів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.01.2004 року було розірвано. В подальшому, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (справа № 2-3497/11) з відповідача на користь позивача на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було стягнуто аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 02.02.2011 року по 28.04.2015 рік. Однак, відповідач належним чином не виконував свого зобов`язання щодо сплати аліментів визначених рішенням суду, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по виплаті аліментів, яка складає 21 014 гривень 50 коп., а відтак позивач змушена звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в судове засідання.

На адресу суду 02.12.2019 року надійшла заява позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, в якій позивач просить суд витребувати наступні документи: належним чином завірену копію ордеру ОД-320266 та повідомлення, що зазначений ордер дійсно знаходиться в матеріалах цивільної справи № 523/15235/19 Суворовського районного суду м. Одеси за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення спалити аліментів, витребувати та долучити до матеріалів справи належним чином завірену копію договору № 18 від 27.11.2019 року між адвокатом та відповідачем, направити запит до державної міграційної служби та інших державних органів щодо наявності у відповідача закордонного паспорту, а також направити запит до державної прикордонної служби та інших державних органів щодо перетинання відповідачем кордону України.

В обґрунтування даної заяви позивач посилається на те, що в неї виникли певні сумніви щодо дійсності ордеру, оскільки сторона позивача володіє інформацією щодо відсутності відповідача на території України, а відтак виникла потреба в підтвердженні даних обставин та обставин перетину кордону відповідачем.

Вивчивши клопотання про витребування доказів суд дійшов висновку, що клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню з огляду про таке.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, в справі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до положення ст.77 ч. 1 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень ( ч.3 тієї ж статті) та суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування 9 ч. 4 тієї ж статті).

Статтею 84 ч. 2 ЦПК України, передбачено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначені який доказ витребовується, обставини, які може підтвердити певний доказ, або аргументи, які він може спростувати, підстави з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа, отже, судом фактично вирішується питання щодо витребування певних доказів та як вбачається з заяви від кількох установ, однак позивач не зазначала, якій саме доказ (повна назва документу, що витребовується) має бути витребувано та від якої саме конкретної державної чи іншої установи.

Посилання позивача на витребування доказів від інших державних установ не приймаються судом до уваги, оскільки суд, відповідно до положень ч. 7 ст. ст. 81 ЦПК України, не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до положення п.1.ч.1.ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Таким чином, позивач не навела обґрунтування щодо необхідності додаткового підтвердження наявності/відсутності в матеріалах цивільної справи завіреної копії ордеру, оскільки відповідно до положення ст. 43 ЦПК України має право на ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Вивчивши матеріали цивільної справи та з урахуванням предмету позову, враховуючи ті обставини, що витребуванні відомості безпосередньо не стосуються питання стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, а відтак не можуть підтвердити або спростувати обставини, викладенні позивачем в позовній заяві, у зв`язку з цим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви позивача про витребування доказів, оскільки позивачем в клопотанні не доведено обставин неможливості отримання вказаних відомостей самостійно, а також не доведено, яким чином витребувані докази можуть підтвердити обставини позовних вимог тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 84, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про витребування доказів залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженнюокремо від рішення суду.

Суддя: