04 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Бондаренка К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . За вказаною адресою зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , дружина позивача ОСОБА_5 , мати позивача ОСОБА_3 , донька позивача ОСОБА_6 , син позивача ОСОБА_7 та племінниця позивача ОСОБА_2 . Однак, у спірній квартирі відповідач ОСОБА_8 не проживає без поважних причин понад один рік та комунальні платежі не сплачує. Її особисті речі у квартирі відсутні. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні 20.11.2019 позивач пояснив, що відповідач ОСОБА_2 є його племінницею. Вона біля 20 років проживає у Сербії та є громадянкою Сербії, вона знає про подання цього позову до суду та мала надіслати заяву про розгляд справи без її участі. У судове засідання 04.12.2019 позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
У судове засідання відповідач не з`явилася, про причину неявки суд не повідомивла, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона з 2004 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є племінницею її чоловіка ОСОБА_1 . Племінниця її чоловіка завжди жила в Сербії та проживає там зараз разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 . Останній раз племінниця позивача приїжджала до них в гості в Сєвєродонецьк приблизно в 2007 році, з тих пір ОСОБА_2 жодного разу до Сєвєродонецька не приїжджала. ОСОБА_2 знає про подання цього позову до суду.
Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_11 пояснила, що вона з 1985 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Вона знайома із позивачем та його родиною, іноді заходить до них в гості. Останній раз вона бачила племінницю позивача дуже давно, точного часу вона не пам`ятає, але це було точно більше п`яти років тому.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.10.2006 року, виданого Сєвєродонецькою міською радою на підставі рішення виконкому №1819 від 17.10.2006 року, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12249588 від 23.10.2006 року та копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННЕ №071884 від 06.08.2019 року.
Показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_11 підтверджується, що ОСОБА_2 є племінницею ОСОБА_1 . Вона завжди жила в Сербії та проживає там зараз разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 . Останній раз племінниця позивача приїжджала в Сєвєродонецьк приблизно в 2007 році.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Таким чином, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає понад один рік без поважних причин, що підтверджується достовірними показаннями свідків, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 16.10.2019 року про сплату судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. Разом з тим, позивач у позовній заяві просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим та розумним не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Д.Б. Баронін