ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 684/336/19
Провадження № 22-ц/4820/2022/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №684/336/19

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2019 року (суддя Галиш І.Б., повне судове рішення складено 17 вересня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

21 травня 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що за рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 22 серпня 2016 року він сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час він не працює, з попередньої роботи звільнений, працевлаштуватись швидко не має можливості. Крім того, змінився його сімейний стан, 05 жовтня 2018 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 Аліменти, які з нього стягуються, ставлять його в скрутне матеріальне становище.

Тому, позивач просив зменшити розмір аліментів, визначених за рішенням суду, і стягувати їх у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу подання позовної заяви і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2019 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд не врахував зміни його матеріального та сімейного стану, а саме, що він не працює і не має доходу та створення нової сім`ї. Безпідставно врахавано наявність на праві власності транспортного засобу, що зареєстрований на його ім`я, але користується ним батько.

У засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників судового процесу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 22 серпня 2016 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 липня 2016 року до досягнення сином повноліття.

05 жовтня 2018 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4

01 травня 2019 року позивач звільнився зі служби в Національній поліції України.

Подальші записи про працевлаштування ОСОБА_1 у трудовій книжці відсутні.

ОСОБА_1 має у власності транспортний засіб БОГДАН 211140, зареєстрований на його ім`я ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Рішення про відмову в позові суд першої інстанції мотивував недоведеністю позивачем належними і допустимими доказами зміни матеріального або сімейного стану, які є підставою для зміни розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, визначених за рішенням суду.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За положеннями ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зміст ст.ст. 181, 192 СК України дає підстави для висновку про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є незмінним.

А тому, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів той з батьків, який виховує дитину може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може передбачати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та навпаки).

Виходячи із наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів з`ясуванню підлягає матеріальний і сімейний стан, погіршення чи поліпшення здоров`я як платника аліментів, так і стягувача.

З урахуванням визначеного у ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року принципу найкращого забезпечення прав дитини, право отримувати аліменти у розмірі, що перевищує мінімально встановлений, є виправданим.

Разом з тим, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для зміни відповідно до ст. 192 СК України, розміру аліментів визначеного судовим рішенням.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК України.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів за правилами ст. 192 СК України, змінивши спосіб їх присудження і визначивши їх як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви.

Однак, така вимога позивача суперечить вимогам ч. 3 ст. 181 СК України, відповідно до якої правом вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі) наділений винятково стягувач аліментів. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак, може звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів визначених в частці від заробітку (доходу).

Крім цього, за правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Установивши, що ОСОБА_1 має транспортний засіб, є особою

працездатного віку, а відсутність роботи, з якої позивач звільнився за власним бажанням, не позбавляє його можливості працевлаштуватися і покращити свій матеріальний стан, урахувавши потреби дитини і обов`язок позивача як батька її утримувати, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зміни попередньо визначеного розміру аліментів.

При цьому місцевий суд правильно виходив із забезпечення найкращих інтересів дитини, відсутності інших утриманців і недоведеності позивачем належними і допустимими доказами зміни матеріального та сімейного стану, скрутного матеріального становища, як підстави для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) 27 лютого 1991 року (набула чинності для України 27 вересня 1991 року), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги про неправильний обрахунок державним виконавцем заборгованості по аліментах не можуть бути взяті до уваги, оскільки не були предметом дослідження судом першої інстанції у межах цього провадження.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду і спростовували його висновки.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай