ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 638/17295/18

Провадження № 22-ц/818/4130/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Кругової С.С., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

інші учасники справи:

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, ухвалене 24 червня 2019 року у складі судді Цвірюка Д.В,

у с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь щомісячно аліментів у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на період навчання повнолітнього сина.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що повнолітній син відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Університет банківської справи» на факультеті управління та фінансових технологій на денній формі навчання на контрактному відділенні. Внаслідок того, що навчання є платним, стипендія не нараховується. Позивач не має змоги самостійно матеріально забезпечувати сина та оплачувати його навчання, тому вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання ОСОБА_3 у Харківському навчально-науковому інституті ДВНЗ «Університет банківської справи» у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 22.11.2018 і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Суд виходив з того, що повнолітній ОСОБА_3 здобуває вищу освіту, навчається на денній формі за контрактом, стипендію не отримує. ОСОБА_2 є здоровою особою працездатного віку, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідач суду не надав). При цьому суд урахував, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тому вважав, що розумним та справедливим є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, оскільки заявлений позивачем їх розмір 1/4 частини доходу вочевидь не відповідає принципам розумності та справедливості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів, що визначений судом, до 1/10 частини його доходу. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного висновку суду. А саме, суд не дав належної оцінки запереченням відповідача проти розміру заявлених вимог, зробив висновки, що не відповідають встановленим у справі обставинам. Так, на утриманні відповідача знаходиться двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Нинішня дружина відповідача, ОСОБА_6 , знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому також фактично знаходиться на утриманні відповідача. Зважаючи на дохід від заробітної плати у розмірі від 5000 грн до 6000 грн, відповідач наголошує на тому, що не має змоги матеріально допомагати повнолітньому сину, який продовжує навчання, оскільки цих грошей не вистачає на забезпечення його сім`ї, яка складається з чотирьох осіб.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 1811 (а.с. 7). 19.06.2018 ОСОБА_3 досяг повноліття (а.с. 19), продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Університет банківської справи» на факультеті управління та фінансових технологій на денній формі навчання на контрактному відділенні, про що свідчить копія довідки № 1787 від 05.09.2018 (а.с. 21) та договору №УФТ/2018/190 від 01 вересня 2018 року (а.с. 22 -24). ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю (а.с. 25) .

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення ( ч.1 ст.182 СК України).

Частково задовольняючи позов суд правильно керувався вимогами вищезазначених правових норм та обґрунтовано виходив з того, що відповідач може надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до вимог ст. 182 СК України врахував той факт, що повнолітній ОСОБА_3 здобуває вищу освіту, навчається на денній формі за контрактом, стипендію не отримує, відповідач є здоровою, працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 39), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 38).

Згідно довідки про доходи № 245/1120 від 06.05.2019 ОСОБА_2 працює заступником начальника цеху ДП «Завод «Електроважмаш» і фактично отримав заробітну плату за період з травня 2018 по квітень 2019 у розмірі 61042 грн 7 коп. ( а.с. 40).

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Судова колегія вважає, що оцінивши в сукупності всі надані заявником докази суд обґрунтовано вважав, що відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що не може надавати повнолітньому сину, який продовжує навчатися, допомогу в розмірі 1/6 частини доходів. Посилання апелянта на необхідність утримувати дружину, яка перебуває у відпустці по догляду дитиною до досягнення нею 3- х років, належним чином не доведені.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, висновок суду про призначення аліментів у розмірі 1/6 частини доходів відповідає вимогам закону та засадам справедливості, добросовісності й розумності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновку суду першої інстанції, що обґрунтовано викладені в мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а рішення суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 388-392 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 2 вересня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

Р.М. Піддубний