КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/5093/17 Головуючий у 1-й інст. - Виниченко Л.М.
Апеляційне провадження № 06.115/824/39/2019 Доповідач - Рубан С.М.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Рубан С.М.
суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.
при секретарі Клець О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про стягнення судових витрат у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про виселення із самовільно зайнятого приміщення, -
Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.
В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.
У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про виселення із самовільно зайнятого приміщення - задоволено.
Постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 - задоволено. Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року - скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» - відмовлено.
11 грудня 2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3, в якій вони просять стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» на користь відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, серед яких оплата судового збору за перегляд заочного рішення та подачу апеляційної скарги на загальну суму 2 752,40 грн. та витрати на правову допомогу адвоката ОСОБА_3 у розмірі 50 000 грн.
Посилаються на те, що однією з вимог відповідачів до апеляційного суду було стягнення з позивача на користь відповідачів вищевказаних судових витрат та витрат на правову допомогу адвоката. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на позивача у разі відмови у позові. Таким чином, вказана заява підлягає задоволенню.
Представник позивача подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив відмовити в задоволенні заяви відповідачів про відшкодування витрат, пов'язаних з розглядом вказаної справи. Посилається на те, що позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення подано на законних підставах. Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», відповідно до законодавства саме наймодавець має право на звернення до суду з вимогою про виселення особи, яка самоправно займає жиле приміщення. Крім того, поданий розрахунок витраченого часу адвокатом ОСОБА_3 не містить детального опису робіт, які ним було виконано; не вказано у чому саме полягали транспортні витрати та який був їх розмір та мета, як вони пов'язані з підготовкою до розгляду та розглядом вказаної справи. Виходячи з поданих документів розмір гонорару є неспівмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатських послуг та відповідачами не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат.
В судовому засіданні представник відповідачів підтримав подану заяву.
Представник позивача проти задоволення заяви заперечила посилаючись на обставини викладені у клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Представник третьої особи проти задоволення заяви заперечила, посилаючись на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката неспівмірний із складністю справи та обсягом наданих адвокатських послуг.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про виселення із самовільно зайнятого приміщення - задоволено.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року у вказаній справі - залишено без задоволення.
Постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 - задоволено. Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року - скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» - відмовлено
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового зборута витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
За умовами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатіву справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 просили всі судові витрати, серед яких судовий збір та витрати на правову допомогу адвоката, які понесені відповідачами покласти на позивача.
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 із заявою про стягнення з позивача понесених судових витрат звернулися до суду 06.12.2018 року, тобто протягом п'яти днів після ухвалення рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, за подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року відповідачами сплачено судовий збір у розмірі 352,40 грн., за подання апеляційної скарги на вказане рішення суду відповідачами сплачено судовий збір у розмірі 2400 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.63, 111, 122).
Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що з позивача Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» належить стягнути на користь відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2752,40 грн.
Щодо вимог заяви відповідачів та їх представника про стягнення витрат на правничу допомогу колегія суддів вказує наступне.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1,2,3 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказівтощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, 05 липня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 укладено угоду (договір) про надання правової допомоги з наданням всіх повноважень як представнику та захиснику (а.с.169).
Згідно п.4 вказаного договору оплата за надання правової допомоги клієнтам відповідно до цієї угоди становить 50 000 грн.
05 грудня 2018 року ОСОБА_1 на підставі договору (угоди) про правову допомогу від 05.07.2018 року здійснено оплату у розмірі 50 000 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №29 від 05 грудня 2018 року (а.с.170).
Крім того, 05 грудня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 підписано Акт прийому - здачі виконаних робіт (надання адвокатських послуг) до Договору про надання правової допомоги з наданням всіх повноважень як представнику та захиснику від 05.07.2018 року (а.с.171).
Згідно ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторонаподає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов'язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Апеляційним судом встановлено, що першою заявою представника відповідачів ОСОБА_3 по суті спору була заява про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2017 року (а.с.61-62).
На час звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, а в подальшому при подачі апеляційної скарги, між адвокатом ОСОБА_3 та відповідачами вже було укладено угоду про надання правової допомоги, в якій було визначено розмір оплати 50 000 грн. за надання правової допомоги.
Проте, на виконання вимог ст.134 ЦПК України ОСОБА_3 разом з поданою заявою не надав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідачі понесли і які очікують понести у зв'язку із розглядом даної справи. Не подано вказаного попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат і при подачі апеляційної скарги.
Крім цього, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), однак, відповідачами до закінчення судових дебатів у справі також не було зроблено заяви про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 50 000 грн.
Враховуючи встановлені обставини, положення ст.134 ЦПК України, те, що представником відповідачів при зверненні із заявою про перегляд заочного рішення та при подачі апеляційної скарги не було подано до суду попереднього розрахунку суми судових витрат, клопотання представника позивача про відмову у задоволенні заяви, в тому числі, виходячи із положень ст.134 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 270, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про стягнення судових витрат - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про виселення із самовільно зайнятого приміщення.
У стягненні витрат на правничу допомогу - відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.
Повний текст постанови складено 18 січня 2019 року.
Головуючий Рубан С.М.
Судді Желепа О.В.