КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Коваль О.А.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2196/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району міста Києва» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району міста Києва», третя особа: публічне акціонерне товариства «Київенерго» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що 10 березня 2016 року приблизно о 18 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Києві на бульварі Кольцова в напрямку вул. Симиренка, ОСОБА_2, рухаючись у другій смузі руху здійснив наїзд колесом свого автомобіля на кришку люка колодязя енергомережі, яка мала пошкодження у вигляді відсутності одного з двох «вух», внаслідок чого вказаний люк піднявся у повітря і здійснив механічні пошкодження його автомобіля, після чого його автомобіль вскочив у колодязь енергомережі, що у подальшому призвело до його некерованості та зіткнення з автомобілем марки «Рено» державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку у першій, крайній лівій смузі руху.

В результаті наїзду на пошкоджений люк колодязя енергомережі сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль НОМЕР_3 та заподіяна матеріальна шкода у розмірі 25 577 грн. 87 коп., згідно звіту проведеного ТОВ «Український експертний центр «Експерт-Сервіс», а також 712 грн. вартості оціночних послуг, загалом на суму 26 289 грн. 87 коп.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача, який допустив неналежний стан дороги, шкоду, завдану внаслідок пошкодження його транспортного засобу та моральну шкоду, яку він оцінив у 10 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» (далі - КП ШЕУ Святошинського району) на користь ОСОБА_2 26 289,87 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, та 1 409,60 грн. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, відповідач КП ШЕУ Святошинського районуподав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У апеляційні скарзі вказує, що кришка колодязя люка, на яку здійснив наїзд позивач, є частиною теплових мереж, що знаходяться на балансі ПАТ «Київенерго». Зазначає, що ДТП сталось внаслідок неналежного виконання працівниками ПАТ «Київенерго» своїх обов'язків по утриманню вказаного люка, а тому саме ПАТ «Київенерго» повинно нести цивільно-правову відповідальність за завдану позивачу шкоду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою, тому просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу КП ШЕУ Святошинського району - без задоволення.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення матеріальної шкоди у розмірі 26 289,87 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що 10 березня 2016 року, приблизно об 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Києві на бульварі Кольцова в напрямку вул. Симиренка, рухаючись у другій смузі руху здійснив наїзд на привідкриту кришку каналізаційного люка на проїзній частині близько домоволодіння № 5, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, а саме - автомобіля НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 та «Рено» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку у першій, крйній лівій смузі руху відносно автомобіля позивача.

Вказані обставини підтверджуються постановою Святошинського районного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року у справі № 3/759/2104/16, № 759/4244/16-п, протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП та іншими матеріалами адміністративної справи, яка витребовуваляся судом першої інстанції за клопотанням сторони позивача. Крім того, вказані обставини не заперечуються жодною із сторін судового процесу.

Із постанови Святошинського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року у справі № 3/759/2104/16, № 759/4244/16-п також вбачається встановлення відсутності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим провадження за ст. 124 КУпАС було закрито (а.с. 13).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, судом встановлено, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди стала відкрита кришка каналізаційного люку на бульварі Кольцова в напрямку вул. Симиренка в районі домоволодіння НОМЕР_4, тоді як дії позивача відповідали вимогам Правил дорожнього руху.

З матеріалів справи також вбачається, що в результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження.

Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля НОМЕР_1 ТОВ «Український експертний центр «Експерт-Сервіс» від 28 березня 2016 року за № 34-А, вартість матеріального збитку завданого власнику цього автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 25 577 грн. 87 коп. (а.с. 38-42). Вартість оціночних послуг, які поніс позивач при складанні такого звіту становить 712 грн., що підтверджується відповідним рахунком-фактурою від 21 березня 2016 року та квитанцією від 23 березня 2016 року (а.с. 36-37).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів. Відповідно до ст. 16 цього ж Закону, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

У ст. 21 вказаного Закону вказано, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Частиною 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 цього Закону, визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

У пункті 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМ України № № 198 від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила) передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об'єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Пунктом 11 Єдиних правил встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів.

Отже, автомобіль, який належить позивачу, отримав ушкодження в результаті неналежного утримання вулично-дорожньої мережі, балансоутримувачем якої є КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району міста Києва».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 26 289 грн. 87 коп.

Крім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом встановлено, що позивачу завдана моральна шкода, оскільки було пошкоджено його майно, внаслідок чого настали вимушені зміни у життєвих стосунках, хвилювання.

Отже, враховуючи обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Твердження апелянта про те, що шкода позивачу була завдана внаслідок наїзду на люк, який є частиною теплових мереж, власником якої є не відповідач, оцінюються колегією суддів критично, оскільки перебування такого люка не на балансі КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» не є підставою для покладення відповідальності за заподіяну позивачу шкоду на балансоутримувача цього люка, так як за вказаних обставин відповідальною особою є балансоутримувач саме вулично-дорожньої мережі, тобто, КП ШЕУ Святошинського району міста Києва, яке несе відповідальність, окрім іншого, за стан та цілісність дорожнього покриття, безпечний рух по ньому.

Додані до апеляційної скарги копії журналу обстежень (оглядів) автомобільних доріг та вулиць не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки не є належним та допустимим доказом, відповідно до ст..ст. 76 - 81 ЦПК України. При цьому апелянт вказав, що КП ШЕУ Святошинського району не мало можливості подати вказані документи до суду першої інстанції, так як не могли знайти журнал 2016 року у зв'язку із проведенням ремонтних робіт у приміщеннях ШЕУ, однак, така причина неподання доказу не може бути визнана колегію суддів поважною.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району міста Києва» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко