Справа № 460/707/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 22-ц/811/2367/19 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Курій Н.М.,

суддів - Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 30 травня 2019 року, постановлену в складі головуючого - судді Карпин І.М. у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Новояворівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Правонаступник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Новояворівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що предметом розгляду цивільної справи є позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після померлого племінника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , яка складається з житлового будинку, розташованого на земельній ділянці на території Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області у с . Ямельня, Яворівського району Львівської області. Однак, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28.01.2016р. у справі 460/3510/14-ц задоволено позов, визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний житловий будинок відповідачем проданий, що підтверджується договором купівлі - продажу серії №3919 від 17.12.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Шафраном Р.І. та перебуває у власності ОСОБА_6 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вважає, що в подальшому відчуження житлового будинку, який входить до спадкової маси, після смерті ОСОБА_4 унеможливить виконання судового рішення у даній справі, а також істотно утруднить ефективний захист його прав та законних інтересів як правонаступника позивача у даній справі, за захистом яких позивач звернулася до суду. Просив суд постановити ухвалу про забезпечення позову стосовно нерухомого майна: житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці у АДРЕСА_3 , шляхом накладення арешту та забороною вчиняти будь - які дії стосовно відчуження цього майна або його обтяження в інший спосіб.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30 травня 2019 року заяву правонаступника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 30 травня 2019 року оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала Яворівського районного суду Львівської області від 30 травня 2019 року є необґрунтованою та прийнятою із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що є обґрунтовані підстави вважати, що подальший перепродаж вищевказаного майна зможе істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області у справі № 460/707/15-ц, що істотно утруднить ефективний захист його прав та законних інтересів, за захистом яких він звернувся до суду. А саме, відчуження відповідачкою ОСОБА_3 своєму зятеві ОСОБА_6 майна (житлового будинку, розташованого на земельній ділянці на території Порічанської сільської ради Яворівського району Львівської області у АДРЕСА_3 ), визначення додаткового строку прийняття спадщини на яке майно, яке є предметом спору між сторонами у справі №460/707/15-ц ще з 2015 року, після визнання за нею права власності у іншій справі №460/3510/14-ц за рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28.01.2016р., а також свідоме незалучення відповідачкою ОСОБА_6 як третьої особи - нового власника у справу №460/707/15-ц, вважає, що порушить його права як позивача у справі, як і реальна можливість подальшого перепродажу вищевказаного майна. Зазначає, що відповідно до редакції ЦПК України,чинної на момент подачі позовної заяви ОСОБА_2 - 23.02.2015р. не передбачено обов`язку позивача визначати перелік майна, що підлягає витребуванню чи входить до складу спадщини у позовних заявах в спадкових справах.

Просить скасувати ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 30 травня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про забезпечення позову.

Оскільки судове засідання проводиться за відсутності учасників справи, з урахуванням вимог ч.2 ст.369 ЦПК України, розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, проводиться без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнитиз таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що заява правонаступника позивача ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України. Суд першої інстанції вказав, що ні позивачем ОСОБА_2 , ні її правонаступником ОСОБА_1 у поданій позовній заяві і в матеріалах цивільної справи, не було вказано переліку майна, яке входить до складу спадщини, після смерті ОСОБА_4 . Правонаступником позивача не обґрунтовано необхідності вжиття зазначених ним заходів забезпечення позову, не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову може бути утруднено чи неможливо виконати рішення суду в цій справі, оскільки в разі задоволення позову, рішення обмежуватиметься лише визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України встановлено вимоги, які повинання містити заява про забезпечення позову, так заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) цінупозову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Із направлених до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, встановлено, що на розгляді у Яворівському районному суді Львівської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Новояворівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 з метою забезпечення позову, просив накласти арешт та зоборонити вчиняти будь-які дії стосовно відчуження майна або його обтяження у інший спосіб, а саме: житлового будинку, що за знаходиться на земельній ділянці у АДРЕСА_3 . В обгрунтування поданої заяви посилався на те, що за ОСОБА_3 рішенням суду від 28 січня 2016 року визнано право власності на нерухоме майно - житловий будинок на АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 17 грудня 2016 р. на підставі договору купівлі-продажу відчужила означений житловий будинок ОСОБА_6 , який є її зятем. На підтвердження чого заявником долучено Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №167702732 (арк. спр. 52-53). ОСОБА_1 зазначив, що з середини 2018 року, майно, яке входить до спадкової маси, виставлено на продаж. Відтак, можливий подальший продаж новим власником ОСОБА_6 спадкового майна, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, у поданій заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтував необхідність вжиття заходів забезпечення позову, вказав про існування об`єктивних обставин, які свідчать про те, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову та зазначив про захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Повертаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не оцінив доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та обґрунтував повернення заяви про забезпечення позову обмежившись посиланням лише на загальні норми процесуального права.

Крім того, постановляючи ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову також і з підстав необґрунтованості заявником необхідності вжиття зазначених ним заходів забезпечення позову та не наведення обставин, які б свідчили про те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову може бути утруднено чи неможливо виконати рішення суду, суд першої інстанції не врахував положень статті 153 ЦПК України, за змістом яких суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (частина 4 статті 153 ЦПК України).

Отже, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заяви про забезпечення позову без перевірки наведених заявником обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Таким чином, судом першої інстанції не досліджено усіх, передбачених нормою процесуального права, а саме ст. 153 ЦПК України, юридичних (доказових) фактів, наявність яких впливає на остаточний результат вирішення питання про забезпечення позову, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

За вказаних обставин, висновки суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення позову не можна визнати обґрунтованими.

Відповіднодо п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі зазначеного, апеляційний суд доходить висновку, що допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, яку необхідно скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381, 382, 384 ЦПКУкраїни, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 30 травня 2019 рокупро повернення заяви про забезпечення позову скасувати.

Справу направити до Яворівського районного суду Львівської області для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 серпня 2019 року.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.