Справа № 308/3333/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

при секретарі : Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Ужгородської міської ради та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2018 року про забезпечення позову, яку постановлено суддею Шепетко І.О., у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Ужгородського районного комунального підприємства (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Тимчук Тетяни Олегівни, Державного реєстратора Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Мага Тетяни Василівни, Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державних реєстраторів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Ужгородського районного комунального підприємства (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Тимчук Тетяни Олегівни, Державного реєстратора Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Мага Тетяни Василівни, Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державних реєстраторів, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Представником позивача ОСОБА_6 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила: накласти арешт на об'єкти нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 вбудовані нежитлові приміщення площею 36,2 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 10; та вбудовані нежитлові приміщення площею 27,9 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101; заборонити Ужгородській міській раді (), Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради () та будь-яким третім особам здійснювати загально-будівельні роботи на об'єкті нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101, роботи зі зміни, перетворення об'єктів: вбудовані нежитлові приміщення площею 36,2 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 10; вбудовані нежитлові приміщення площею 27,9 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_6 задоволено. В порядку забезпечення позову накладено арешт на об'єкти нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 вбудовані нежитлові приміщення площею 36,2 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 10; та вбудовані нежитлові приміщення площею 27,9 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101; заборонено Ужгородській міській раді (), Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради () та будь-яким третім особам здійснювати загально-будівельні роботи на об'єкті нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101, роботи зі зміни, перетворення об'єктів: вбудовані нежитлові приміщення площею 36,2 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 10; вбудовані нежитлові приміщення площею 27,9 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101.

В апеляційній скарзі Ужгородська міська рада ставить питання про скасування зазначеної ухвали, оскільки така постановлена всупереч вимогам статей 151-153 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного: арешт майна, як захід забезпечення позову може бути застосований за наявності для того підстав лише щодо відповідача та щодо належного йому майна; вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець; забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на майно комунальної власності та заборони вчиняти дії, суд першої інстанції порушив права та охоронювані законом інтереси Ужгородської міської ради, яка не залучена до участі у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування зазначеної ухвали, оскільки така постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що суд не мав правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

У відзивах на апеляційні скарги представник позивача просить подані апеляційні скарги відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Розглянувши та обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга Ужгородської міської ради підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і не зобов'язаний подавати суду докази.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Ужгородського районного комунального підприємства (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Тимчук Тетяни Олегівни, Державного реєстратора Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Мага Тетяни Василівни, Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державних реєстраторів, визнання недійсним договору купівлі-продажу з посиланням на те, що йому на праві приватної власності в будинку АДРЕСА_1 належать офісні приміщення на 3-4 поверсі, а рішеннями та діями відповідачів порушено його законні права на володіння користування та розпорядження даним майном.

Предметом позову у даній справі є визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Ужгородського районного комунального підприємства (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Тимчук Тетяни Олегівни від 26.09.2016, індексний номер - 31562751, про реєстрацію права власності територіальної громади м. Ужгорода в особі Ужгородської міської ради на вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 64,1 кв.м. за адресою: Закарпатська область, АДРЕСА_1,; визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Мага Тетяни Василівни від 16.02.2018, індексний номер - 39724115, про реєстрацію права власності територіальної громади м. Ужгорода в особі Ужгородської міської ради на вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 36,2 кв.м. за адресою: Закарпатська область, АДРЕСА_1; визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Мага Тетяни Василівни від 16.02.2018, індексний номер - невідомий, про реєстрацію права власності територіальної громади м. Ужгорода в особі Ужгородської міської ради на вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 27,9 кв.м. за адресою: Закарпатська область, АДРЕСА_1; правомірність договору купівлі-продажу від 16.02.2018 року, укладеного між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2., зареєстрований в реєстрі приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Шешені Т.О. за № 28.

Таким чином, позивач оспорює правомірність вчинення відповідачами дій щодо майна, що перебуває у спільній сумісній власності власників житлових/нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_1

З матеріалів справи, зокрема з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №122197593 та №122197644 від 26 квітня 2018 року, вбачається, що одне із вказаних приміщень на підставі висновку про можливість поділу змінило власника за договором купівлі-продажу від 16 лютого 2018 року (приміщення площею 27,9 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101), право власності на дане майно набув ОСОБА_2

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Невжиття заходів забезпечення позову може взагалі утруднити чи зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених законних прав інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Дані види забезпечення позову, є співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки відповідають предмету позову, а заборона вчиняти певні дії стосуються предмета (об'єкта) щодо якого наявний спір.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Доводи апеляційних скарг в цій частині не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, згідно з ч.1.п.1ст. 150 ЦПК України, застосовується щодо відповідача у справі.

З матеріалів справи, зокрема з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.06.2018 року №128357452 вбачається, що власником вбудованих нежитлових приміщень площею 36,2 кв.м. (реєстраційний номер 101) за адресою : АДРЕСА_1 є Територіальна громада м. Ужгорода в особі Ужгородської міської ради.

Апелянт Ужгородська міська рада на момент розгляду заяви про забезпечення позову та на час розгляду справи апеляційним судом, не залучалася до участі в справі, як відповідач, і не є відповідачем у справі.

З врахуванням наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вбудовані нежитлові приміщення площею 36,2 кв.м. (реєстраційний номер 101) за адресою: АДРЕСА_1 вжито неправомірно та порушує її законні права та інтереси.

В цій частині апеляційна скарга Ужгородської міської ради є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З врахуванням вищенаведеного ухвала суду першої інстанції в частині накладення арешту на вбудовані нежитлові приміщення площею 36,2 кв.м. (реєстраційний номер 101) за адресою: АДРЕСА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову щодо накладення арешту на вище вказані вбудовані нежитлові приміщення площею 36,кв.м. В іншій частині ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

За вказаних обставин апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга Ужгородської міської ради підлягаю частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374-375 ЦПК України апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Ужгородської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2018 року в частині накладення арешту на вбудовані нежитлові приміщення площею 36,2 кв.м. (реєстраційний номер 101) за адресою : АДРЕСА_1 скасувати, постановивши в цій частині нову постанову, якою в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову щодо накладення арешту на вище вказані вбудовані нежитлові приміщення площею 36,кв.м. відмовити.

В решті ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2018 року залишити без з мін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду

Повний текст судового рішення складено 18 січня 2019 року.

Головуючий :

Судді :