Справа № 317/3191/18
№2/317/183/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 р.

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Ачкасова О.М,

при секретарі: Кузіній Л.Х.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,треті особи: Запорізька районна державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 11 жовтня 2016 року, в штаті Каліфорнія, США, помер її чоловік, ОСОБА_3, з яким вона постійно проживала на час смерті останнього і перебувала у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_3 залишив заповіт на її користь. До спадкової маси після смерті ОСОБА_3 увійшло нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Володимирівської сільської Ради, с. Володимирівське, вул. Польова, 13, та житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: Запорізька обл., Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Польова, буд. 13. Отже, позивач успадкувала після смерті ОСОБА_3, як спадкоємиця за заповітом, вищевказану земельну ділянку та 1/2 частину житлового будинку. Інша 1/2 частина цього ж будинку належить позивачу, як частка у спільній сумісній власності. Водночас, оформити належну їй спадщину за заповітом після смерті чоловіка та виділити подружню частку позивач у позасудовому порядку, у нотаріальній конторі, не має можливості, через неможливість отримати документальне підтвердження у США факту спільної реєстрації спадкоємця і спадкодавця на час смерті останнього через відсутність інституту реєстрації місця проживання у США, про що свідчить постанова державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори від 26 січня 2018 року за №77/02-31, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Посилаючись на вказані обставини просила задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника надійшла заява, у якій вона позов позивачки підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, розглянути справу за їхньої відсутності у підготовчому засіданні та у зв`язку із визнанням позову відповідачем просила суд повернути 50 % судового збору з державного бюджету позивачці.

Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника відповідача, ОСОБА_4, яка має повноваження без обмежень, надала суду заяву, у якій визнала позов у повному обсязі, просила розглянути справу за їхньої відсутності. Крім того, надала суду письмову заяву відповідача про визнання позову та підтвердження обставин, викладених у позові. Заява підписана позивачем особисто, справжність підпису посвідчена публічним нотаріусом Ягдіпа Сінгха округу Аламеда Штату Каліфорнія США, заява легалізована апостилем на підставі Гаазької Конвенції від 05.10.1961 року, учасниками якої є Україна та США.

Представник третьої особи - Запорізької районної державної нотаріальної контори, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу без їхньої участі.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, у судове засідання не з`явився, раніше надавав письмові пояснення, у яких просив суд постановити рішення на розсуд суду.

Суд вважає, що справу треба розглянути у підготовчому засіданні у загальному позовному провадженні, на підставі ст.200 ч.3 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки законні та обгрунтовані, отже позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2016 року, в штаті Каліфорнія, США, помер ОСОБА_3, який постійно проживав на час смерті у США за адресою: СА 94588, STATE OF CALIFORNIA, PLEASANTON, MOLLERRANCHDRIVE, 8318, Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть № 015 від 15 грудня 2016 року. Документ легалізовано у встановленому законом порядку.

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ № 925897 від 14.06.1975 року.

ОСОБА_3 залишив заповіт на користь позивача, від 30 липня 2002 року за реєстровим №1967, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_5, відповідно до змісту якого, все належне йому майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті заповів дружині, ОСОБА_1, відповідачу у справі.

Позивач в порядку ст. 1268 ЦК України спадщину, що залишилась після смерті чоловіка, як спадкоємиця за заповітом прийняла, на день смерті чоловіка постійно проживала з ним та була зареєстрована в США за адресою: СА 94588, STATE OF CALIFORNIA, PLEASANTON, MOLLERRANCHDRIVE, 8318, з заявою про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Інших осіб, які б претендували на спадщину,яка залишилась після смерті ОСОБА_3, окрім позивача, немає. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи: свідоцтвом про смерть ОСОБА_3, де у гр. 20 вказано місце проживання померлого STATE OF CALIFORNIA, PLEASANTON, MOLLERRANCHDRIVE, 8318, а у гр. 26 місце проживання заявників сина та дружини STATE OF CALIFORNIA, PLEASANTON, MOLLERRANCHDRIVE, 8318; страховим медичним полісом Агенції соціальних послуг округу Аламеда Сіми та ОСОБА_3, де вказано місце проживання родини ОСОБА_3 STATE OF CALIFORNIA, PLEASANTON, MOLLERRANCHDRIVE, 8318; легалізованою у встановленому законом порядку заявою ОСОБА_6 щодо місця проживання Сіми та ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_3 - STATE OFCALIFORNIA, PLEASANTON, MOLLERRANCHDRIVE, 8318; легалізованою у встановленому порядку заявою ОСОБА_7 щодо місця проживання Сіми та ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_3 STATE OF CALIFORNIA, PLEASANTON, MOLLERRANCHDRIVE, 8318; дозволом на постійне місце проживання позивача, матеріалами спадкової справи.

Судом встановлено, що відповідач справі, ОСОБА_2, є сином померлого, спадкоємцем за законом першої черги, який також на день смерті батька постійно проживав з ним, але через наявність заповіту і відсутність права на обовязкову частку у спадщині, права на спадщину після смерті ОСОБА_3 не має. Відповідач на спадщину не претендує, бажання її отримати не виявляв, що підтверджується його особистою заявою, та матеріалами спадкової справи № 21/2018 від 19.01.2018 р., копія якої наявна у справі.

До складу спадкової маси після смерті ОСОБА_3 увійшло нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Володимирівської сільської Ради, с. Володимирівське, вул. Польова, 13, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 07-502 від 13 червня 1994 року та 1/2 частина житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: Запорізька обл., Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Польова, буд. 13, що належав спадкодавцю та позивачу на праві спільної сумісної власності на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28522588 від 01.03.2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Отже, позивач успадкувала після смерті ОСОБА_3, як спадкоємиця за заповітом, вищевказану земельну ділянку та 1/2 частину житлового будинку. Інша 1/2 частина цього ж будинку належить позивачу, як частка у спільній сумісній власності.

Судом встановлено, що оформити спадщину після смерті чоловіка та виділити подружню частку у спільному майні подружжя, позивач у позасудовому порядку, у нотаріальній конторі, не має можливості, про що свідчить постанова державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_8, від 26 січня 2018 року за №77/02-31 , якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, після смерті, ОСОБА_3 на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: Запорізька обл., Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Польова, буд. 13.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " підлягає використанню національними судами України як джерело права.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятріді спроти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, наявність у ОСОБА_1 права на спадкування після смерті ОСОБА_3, прийняття спадщини у встановленому законом порядку, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю на день його смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину, враховуючи наявність уКеллер С.О. права на виділ частки з спільного майна подружжя і визнання за нею права спільної часткової власності на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом в повному обсязі, оскільки вони є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист прав ОСОБА_1.

На підставі ст.142 ч.1 ЦПК України, суд стягує з державного бюджету на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачкою при поданні позову, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4,10,12-13,81,142,197-200, 223,263-265,280-282, 293, 315 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1268, 1270, 1296-1298 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Запорізька область Запорізький район, с.Володимирівське, вул.Польова, буд.13, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку, площею 0, 1620 гектарів, розташовану за адресою: Запорізька область Запорізький район, Володимирівська сільська рада с. Володимирівське, вул. Польова 13, кадастровий номер :09:002:2221; цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування за заповітом після смерті, 11 жовтня 2016 року, чоловіка, ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Запорізька область Запорізький район, с.Володимирівське, вул.Польова, буд.13, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. А-2, загальною площею 373, 8 кв.м. житловою площею 157, 1 кв.м. з господарськими спорудами, розташованого за адресою: Запорізька область Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Польова, будинок 13, в порядку спадкування за заповітом, після смерті, 11 жовтня 2016 року, чоловіка, ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Запорізька область Запорізький район, с.Володимирівське, вул.Польова, буд.13, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. А-2, загальною площею 373, 8 кв.м. житловою площею 157, 1 кв.м. з господарськими спорудами, розташованого за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Польова, буд. 13, як на частку подружжя, що пережив, у спільній сумісній власності подружжя, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3, який помер 11 жовтня 2016 року.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Запорізькому районі м. Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Запорізька область Запорізький район, с.Володимирівське, вул.Польова, буд.13, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судовий збір у сумі 4405 грн., отриманий державним бюджетом Запорізького району м. Запоріжжя згідно квитанції №0.0..1 від 26.09.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 17.01.2019 року.

Суддя: О.М. Ачкасов