Справа № 128/1315/18

РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на житловий будинок, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона та її брат ОСОБА_2 володіють на праві спільної часткової власності житловим будинком, що розташований за адресою: с. Лаврівка, вул. Б.Хмельницького, 81, Вінницького району Вінницької області. Даний будинок вони успадкували після смерті своєї матері ОСОБА_4. Позивач зазначає, що ще однією спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері була їх сестра ОСОБА_3, якій вони компенсували вартість її частки у даному будинку. Так, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.05.2014 року по справі № 128/1341/13-ц позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки із майна спільної часткової власності було задоволено та поділено вищевказаний житловий будинок шляхом виділення в натурі ОСОБА_2 та визнання за ним права власності на 53/100 частики будинку; виділення в натурі ОСОБА_1 та визнання за нею права власності на 47/100 частки будинку. Також стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості належної їй частки житлового будинку.

ОСОБА_1 зазначає, що в даний час лише вона проживає зі своєю сімєю та користується будинком, що розташований за адресою: с. Лаврівка, вул. Б.Хмельницького, 81, Вінницького району Вінницької області. Відповідачі не мають наміру проживати в даному будинку.

За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким припинити право власності її брата ОСОБА_2 на належну йому 53/100 частку житлового будинку, що розташований за адресою: с. Лаврівка, вул. Б.Хмельницького, 81, Вінницького району Вінницької області шляхом сплати йому грошової компенсації вартості цієї частки в сумі 60 490,00 грн.

В судове засідання учасники справи не зявились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує, а відповідачі в поданих заявах зазначили, що позовні вимоги визнають.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року по справі № 128/1341/13-ц позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частки із майна спільної часткової власності було задоволено, поділено житловий будинок з господарськими приміщеннями, що розташований за адресою: с. Лаврівка, вул. Б.Хмельницького, 81, Вінницького району Вінницької області, відповідно до варіанту № 2 (додаток 2) висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1409 від 16.12.2013 року: виділено в натурі ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на 53/100 частки житлового будинку з господарськими приміщеннями, а саме приміщення в житловому будинку літ. «А»: коридор 1-1 площею 4,4 кв.м, кімнату 1-2 площею 10,5 кв.м, кімнату 1-3 площею 20,9 кв.м, терасу літ. «а», а також господарські приміщення: 1/2 частку літньої кухні-сараю літ. «Б», 1/2 частку криниці № 5; виділено в натурі ОСОБА_1 та визнано за нею право власності на 47/100 частки житлового будинку з господарськими приміщеннями, а саме приміщення в житловому будинку літ. «А»: кухню 1-4 площею 13,1 кв.м, кімнату 1-5 площею 15,3 кв.м, а також господарські приміщення: 1/2 частку літньої кухні-сараю літ. «Б», 1/2 частку криниці № 5. Також зобовязано співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконати будівельні роботи, необхідні при розподілу житлового будинку, а саме закласти дверний отвір між кухнею 1-4 і кімнатою 1-2. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 22 705 грн. грошової компенсації вартості належної ОСОБА_3 частки в житловому будинку з господарськими приміщеннями, що розташований за адресою: с. Лаврівка, вул. Б.Хмельницького, 81, Вінницького району Вінницької області; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 15 080 грн. грошової компенсації вартості належної ОСОБА_3 частки в житловому будинку з господарськими приміщеннями, що розташований за адресою: с. Лаврівка, вул. Б.Хмельницького, 81, Вінницького району Вінницької області. Поділено земельну ділянку площею 1,4866 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :01:008:0071, належну ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 в рівних частках по 1/3 кожному, відповідно до варіанту № 2 (додаток 4) висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1409 від 16.12.2013 року: виділено ОСОБА_2 в натурі як першому співвласнику земельну ділянку площею 4955,0 кв.м; виділено ОСОБА_3 в натурі як другому співвласнику земельну ділянку площею 4956,0 кв.м; виділено ОСОБА_1 в натурі як третьому співвласнику земельну ділянку площею 4955,0 кв.м. Рішення набрало законної сили 02 листопада 2015 року згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області (а.с. 11).

Вказаним рішенням було встановлено, що нерухоме майно, яке було предметом спору, належало на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках по 1/3 кожному в порядку спадкування за законом після смерті їхньої матері ОСОБА_4, яка померла 08 квітня 2010 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З ксерокопій наданих суду розписок вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості її частки в житловому будинку, що розташований за адресою: с. Лаврівка, вул. Б.Хмельницького, 81, Вінницького району Вінницької області в розмірі 15 080 (пятнадцять тисяч вісімдесят) грн. 00 коп., а ОСОБА_2 в розмірі 60 490 (шістдесят тисяч чотириста девяносто) грн. 00 коп.

Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як передбачено ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Зі змісту зазначеної норми закону вбачається, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за рішенням суду на підставі позову іншого співвласника за наявності будь-якого з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. При цьому рішення про припинення права особи на частку в спільному майні суд постановляє за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-68 цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-2784цс15 від 24.02.2016 року, за частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що позивачем надано суду належні докази та доведено факт передачі нею відповідачам грошової компенсації вартості їх часток у житловому будинку, що розташований за адресою: с. Лаврівка, вул. Б.Хмельницького, 81, Вінницького району Вінницької області та визнання відповідачами позову, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

За відсутності клопотання позивача про стягнення з відповідачів судових витрат по справі, суд вважає залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 206, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354, 430 п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 53/100 частки житлового будинку, що розташований за адресою: с. Лаврівка, вул. Б.Хмельницького, 81, Вінницького району Вінницької області у звязку зі сплатою Якимець ОСОБА_5 ОСОБА_6 грошової компенсації вартості його частки в розмірі 60 490 (шістдесят тисяч чотириста девяносто) грн. 00 коп.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на цілий житловий будинок, що розташований за адресою: с. Лаврівка, вул. Б.Хмельницького, 81, Вінницького району Вінницької області.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.А. Ганкіна