Справа №621/1709/19
РІШЕННЯ

іменем України

03 вересня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі головуючого судді - Бородавки К.П., за участю секретаря судового засідання Масалової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування, -

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) сплачене страхове відшкодування у розмірі 52 270,49 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 19.07.2018 в м. Харкові по пр. Московський відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , якому заподіяв механічні пошкодження. Таким чином, відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Lexus» був застрахований позивачем за договором страхування транспортних засобів № PF-40975 від 07.11.2017. Даний випадок визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу №PF-40975 від 07.11.2017, на підставі страхового акту № 8272 від 15.08.2018, позивачем відшкодовано страхувальнику суму у розмірі 109 648,97 грн. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі Звіту про оцінку вартості збитків № 638/18 від 08.08.2018.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в СК «Альфа Гарант», у зв`язку з чим та керуючись ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа Гарант» відшкодовано позивачу суму збитку за вищевказаним страховим випадком з урахування зносу в розмірі 57 378, 48 грн.

25.03.2018 позивач на адресу відповідача направив лист № 226-15/2 з проханням добровільно сплатити суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 52 270, 49 грн (109 648, 97 грн - 57 378, 48 грн), але відповідач вказану суму боргу не сплатив.

Представник позивача правом участі в судовому засіданні не скористався, направив до суду заяву про розгляд справи без присутності представника, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити (а.с.67).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, правом надання відзиву на позов не скористався, надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю та постановити рішення на розсуд суду (а.с.65).

В силу приписів ст.223 ЦПК України, враховуючи заяви учасників справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за їх відсутністю.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 07.08.2019, враховуючи приписи ч.7 ст.81 ЦПК України, у позивача витребувані: - документ, що підтверджує відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» позивачу суму збитків за страховим випадком, що стався 19.07.2018, в розмірі 57 378,48 грн; - докази на підтвердження, того що за полісом ТДВ СК «Альфа-Гарант» № АМ/4508177 страхувальником є ОСОБА_1 (а.с.71-72).

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.08.2018 відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу; постанова суду набрала законної сили 20.08.2018 (а.с.18).

За змістом вказаної постанови судом встановлено, що 19.07.2018 о 13.05 годині, відповідач, керуючи транспортним засобом «Hyundai Getz», номерний знак НОМЕР_2 , по пр. Московському в м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Lexus ES 350», номерний знак НОМЕР_1 , що зупинився попереду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Своїми діями відповідач допустив порушення вимог, встановлених п.п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, в чому свою вину визнав повністю.

За приписами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до Договору страхування наземного транспорту на умовах програми «Прем`єр - Форте» від 07.11.2017 № PF-40975 пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Lexus», державний номер НОМЕР_1 на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований, страховиком є позивач, страхувальником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Томаш», вигодонабувачем - ТОВ «Томаш» (а.с.7-17).

Власником автомобіля «Lexus», державний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ), який на підставі договору найму (оренди) автомобіля переданий власником у користування ТОВ «Томаш» (а.с.43, 45-46).

Позивач визнав ДТП, що мало місце 19.07.2018, страховою подією та на підставі страхового акту від 15.08.2018 №8272/10, а також звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 08.08.2018 №638/18, за яким вартість відновленого ремонту дорівнює 109 648,97 грн., вартість відновленого ремонт з урахуванням зносу - 57 378,45 грн, виплатив за заявою страхувальника - ТОВ «Томаш» отримувачу виплат - ФОП ОСОБА_3 109 648,97 грн, тобто повну вартість відновленого ремонту (а.с.20-21, 47-51).

За полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/ 004508177 , витяг з електронної бази по якому наданий позивачем до суду, цивільно-правова відповідальність щодо транспортного засобу «Hyundai Getz», номерний знак НОМЕР_2 , застрахована у ТДВ СК «Альфа- Гарант» (а.с.52, 78).

30.01.2019 та 15.03.2019 ТДВ СК «Альфа-Гарант» (страховик відповідача) відшкодував позивачу (страховику потерпілого) в порядку регресу за договором страхування № АМ/004508177 суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу в розмірі 57 378,48 грн (а.с.77).

Посилаючись на приписи статей 993 ЦК України та ст.27 закону України «Про страхування», позивач (страховик потерпілої особи) просить стягнути з відповідача (завдавача шкоди) різницю між сумою страхової виплати, виплаченої позивачем потерпілому, та сумою, виплаченою страховиком відповідача в порядку регресу на користь позивача (страховика потерпілого), а саме 52 270, 49 грн (109 648, 97 грн - 57 378, 48 грн).

Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права.

Приписами ст.1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України).

Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

За змістом ст.5 Закону України «Про страхування» розрізняється добровільна та обов`язкова форми страхування. За п.6 ч.6 вказаного Закону страхування наземного транспорту є добровільним.

Приписами ч.1 ст.999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Одночасно приписами ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено настання страхового випадку - ДТП, у зв`язку з яким позивач - страховик потерпілого на виконання договору страхування транспортного засобу від 07.11.2017 відшкодував потерпілій особі повну вартість відновленого ремонту автомобілю, визначену в звіті про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19.07.2018.

За приписами п.4 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, в даному випадку, кредитор у деліктному зобов`язанні між потерпілим та відповідачем, а саме потерпілий, може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

За змістом ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

На підстави викладеного суд констатує, що правовідносини, які виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на корить потерпілого страхового відшкодування, є заснованими на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи викладене, а також положення ст.22, ст.33 та ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (наприклад, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Наведене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/75296543).

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що страховик відповідача (ТДВ СК «Альфа-Гарант») здійснив виплату відшкодування позивачу в розмірі 57 378,48 грн (тобто в межах визначеної звітом вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, що відповідає положенням ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), то на теперішній час залишається несплаченою різниця між фактичним розміром шкоди (повною вартістю відновленого ремонту), відшкодованим позивачем потерпілому (109 648,97 грн), і страховим відшкодуванням, відшкодованим страховиком відповідача позивачу 57 378,48 грн), яка дорівнює 52 270,49 грн.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження відшкодування ним позивачу вказаної різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, або на спростування доводів щодо наявності у нього обов`язку з відшкодування суми в такому розмірі.

За викладених обставин, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та піддягають задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачену останнім суму судового збору в розмір 1921 грн.

Керуючись статями 12, 81, 141, 247, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (місцезнаходження - м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 52 270 ( п`ятдесят дві тисячі двісті сімдесят ) гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Суддя К.П. Бородавка