справа № 489/1349/19 провадження №2/489/1187/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22 серпня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання дружини

встановив:

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив звільнити його від сплати аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, які з нього стягуються на користь відповідача ОСОБА_2 на її утримання протягом строку її інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що згідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.05.2011 з нього на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісяця до їх повноліття, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 300,00 грн. протягом строку її інвалідності щомісяця. 27.08.2018 рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва розмір аліментів збільшено та стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку протягом строку її інвалідності. Проте, станом на сьогоднішній день, працюючи прибиральником та фактично отримуючи заробітну плату в розмірі 2136,15 грн., з якої також вираховують податки у сумі 416,55 грн., він не в змозі сплачувати аліменти на утримання відповідача, оскільки його заробітку не вистачає навіть на утримання дітей у присудженому судом розмірі.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що за час спільного проживання з позивачем, після народження дітей, вона захворіла та у 2007 році їй було призначено другу групу інвалідності. На теперішній час інвалідність встановлена безстроково. У зв`язку з цим потребує постійного медичного лікування та значних матеріальних затрат. Крім того, зазначила, що позивач на протязі тривалого часу не сплачував у повному обсязі аліменти ні на її утримання, ні на утримання їх дітей. Тому, з моменту припинення шлюбних відносин та фактично до 2019 року вона самостійно утримувала та навчала дітей.

13.05.2019 ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та його представник проти позовних вимог заперечували та просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач також пояснила, що встановлена їй безстрокова інвалідність пов`язана з народженням спільних з позивачем дітей, аліменти на утримання яких він сплачує не регулярно і не в повному розмірі, а вона вимушена постійно лікуватися.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, згідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.05.2011 з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 01.02.2011 та до їх повноліття, також стягнуто аліменти утримання дружини в розмірі 300,00 грн. протягом строку інвалідності щомісяця, починаючи з 01.02.2011.

27.08.2018 рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва розмір аліментів збільшено та стягнуто з позивача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.04.2018 і до досягнення дітьми повноліття, та аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 13.04.2018 протягом строку її інвалідності.

Відповідно до витягу з наказу № 6-К від 17.01.2019 приватного підприємства «ЖЕК-10» ОСОБА_4 з 21.01.2019 прийнято на роботу прибиральником територій на пів ставки окладу 4272,30 грн.

Допитані у судовому засіданні в якості свідки відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказали на важкий матеріальний стан відповідача та пояснили, що неодноразово бачили позивача який займається перевезенням людей на приватному таксі.

Згідно частини 2 статті75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач в обґрунтування своїх вимог, як на підставу звільнення від сплати аліментів, посилається на скрутне матеріальне (фінансове) становище, у зв`язку з чим не має змоги сплачувати аліменти на користь відповідача на її утримання, оскільки коштів, які він заробляє не вистачає навіть для того, щоб сплачувати аліменти на дітей у повному обсязі.

Між тим, наведені доводи позивач про скрутний матеріальний стан суд вважає безпідставними, оскільки позивачем не надано доказів того, що після ухвалення Заводським районним судом міста Миколаєва рішення від 27.08.2018 змінилися обставини, що впливають на присуджений вказаним рішенням розмір платежів.

Отже, зазначені позивачем у позовній заяві та у судовому засіданні доводи не можуть розцінюватися судом як обставина, що має істотне значення, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача не відшкодовуються.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання дружини.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 29 серпня 2019 року.

Суддя І.В.Коваленко