Справа № 345/1474/19
Провадження № 22-ц/4808/902/19
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Турів О.М.

з участю апелянта - ОСОБА_1 , представників КП «Водотеплосервіс» Шевчука П.В. та Бойка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Водотеплосервіс» Калуської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок оплати за послугу із централізованого опалення, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2019 року, ухвалене суддею Юрчаком Л.Б.,

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок оплати за послугу із централізованого опалення, просив визнати дії КП «Водотеплосервіс» щодо нарахування йому оплати за послугу із централізованого опалення за різницею показань двох теплолічильників некомерційного обліку за місцем встановлення за період з 01 жовтня 2018 року по 01 квітня 2019 року протиправними; зобов`язати КП «Водотеплосервіс» здійснити йому перерахунок оплати за послугу із централізованого опалення за нормами споживання в опалювальному періоді 2018/2019 роки, і надалі, до встановлення комерційного вузла обліку тепла на вводі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_1 , нараховувати плату за послугу з централізованого опалення за нормами споживання.

Позивач заявлені вимоги обґрунтував тим, що КП «Водотеплосервіс» у лютому 2016 року безпідставно, без попередження і дозволу споживачів та співвласників сумісного майна будинку №13 в демонтував теплолічильник споживачів, встановлений у 2000 році у підвалі багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 за кошти споживачів тепла згідно проекту, погодженого з ДМП «Калуштеплокомуненерго», та який був встановлений на подавальному трубопроводі розподільчої теплової мережі після центрального теплового пункту вузла обліку теплової енергії з ультразвуковим витратоміром на групу будинків №3,3а,3б, 13а,13б,13в,15,15а,15б,15в на вул . Пушкіна в м . Калуші, і на цьому місці встановив свій, іншого типу, в комплекті з лічильником гарячої води, похибка показань якого у 3 та у 5 разів більше за похибку показань демонтованого ультразвукового витратоміра теплолічильника. Відповідач також зменшив діаметр подавального трубопроводу у місці встановлення лічильника гарячої води теплолічильника.

У 2017 році відповідач додатково встановив теплолічильник на подавальному трубопроводі розподільчої теплової мережі групи будинків № 3, 3а, 3б в комплекті з лічильником гарячої води і неправомірно нараховує позивачу плату за спожиту теплову енергію за різницею показань двох теплолічильників на групу будинків. Такого порядку нарахування плати за спожиту теплову енергію Правила надання населенню послуг з водотеплопостачання та водовідведення не передбачають.

У відповідності до п.12 Правил тільки «у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями». Згідно п.21 Правил «у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання».

Проживає за адресою АДРЕСА_1 , і у даному багатоквартирному будинку не встановлений будинковий прилад обліку теплової енергії. Даний прилад встановлений на будинку АДРЕСА_2 , відповідно відпуск теплової енергії проводиться по фактичних показниках загально-будинкового приладу обліку теплової енергії будинків на вул.Пушкіна, № 3,3а,3б, 13а,13б,13в,15,15а,15б,15в. У зв`язку із цим виникають великі втрати теплової енергії при вході до квартири позивача.

Нарахування оплати за спожиту теплову енергію здійснюється за різницею показань двох теплолічильників , які не є вузлом комерційного обліку даного будинку згідно чинного законодавства України. Тільки після встановлення в під`їзді №1 багатоквартирного будинку №15 вузла комерційного обліку зобов`язаний буде сплачувати за спожиту енергію за показниками лічильника. 08 лютого 2019 року звернувся до відповідача про нарахування плати за тепло за нормами споживання в опалювальному періоді 2018/2019, і надалі нараховувати плату за спожиту теплову енергію за нормами споживання до встановлення вузла комерційного обліку на вводі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_1 , однак отримав неправомірну відмову обґрунтовану тим, що законність встановлення лічильника на житловому будинку АДРЕСА_3 перевірена в процесі розгляду справи Калуським міськрайонний судом за № 345/1939/18.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок оплати за послугу із централізованого опалення відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позиція позивача по суті зводиться лише до особистих сумнівів у правильності роботи приладу обліку теплової енергії та припущень щодо невірності розрахунків. Відповідачем правомірно нараховується позивачу плата за послуги із централізованого опалення, на підставі показань вузла комерційного обліку - теплолічильника в м. Калуш по АДРЕСА_2 (що здійснює облік теплової енергії житлових будинків вул.Пушкіна,3, 3а, 3б, 13а, 13б , 13 в , 15, 15а, 15б, 15в). Будь-яких порушень в діях КП «Водотеплосервіс» щодо встановлення та обліку теплової енергії встановленим лічильником обліку теплової енергії АКВА-МВТ-2М нк №14-015050 позивач у заяві не навів та претензій щодо роботи приладу обліку теплової енергії АКВА-МВТ-2М нк №14-015050 не виникало. Наявні у матеріалах справи документи підтверджують справність приладу обліку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі.

Зазначає, що жоден з його доводів не був врахований судом. Суд першої інстанції не врахував вимоги п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №630, згідно якого у разі відсутності у квартирах та на вводах у багатоповерховий будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами споживання), а послався на п.10 Правил, який забороняє справляння плати за нормами споживання у разі встановлення квартирних засобів обліку.

У квартирах будинку, в якому проживає, відсутні квартирні теплолічильники, на вводах цього будинку також відсутні засоби обліку теплової енергії, а тому, п. 10 Правил невірно застосований судом.

Оплачував послугу централізованого опалення згідно норм споживання за рахунок переплати у минулому опалювальному періоді, врахувавши, що за фактом самостійної оплати за послуги з централізованого опалення згідно показань двох вузлів обліку тепла визнає правильність здійснення відповідачем нарахувань. Суд прийняв до уваги невірну інформацію відповідача про нарахування плати за спожиту теплову енергію за показаннями одного вузла обліку тепла. На факт нарахування цієї плати за показаннями двох вузлів обліку тепла суд не звернув уваги.

Відповідач встановив на трубопроводах розподільчої теплової мережі загальний вузол обліку тепла на групу багатоповерхових будинків та два нежитлових будинки, та нараховує плату за тепло з різницею показань цих двох вузлів обліку. Ні один із них не встановлений на вводах вищевказаних багатоповерхових житлових і нежитлових будинків. До того ж похибка показань двох водолічильників гарячої води у складі двох вузлів обліку тепла від 4 до 7 відсотків перевищує гранично допустиму похибку водолічильника у складі одного вузла обліку тепла від 3 до 5 відсотків згідно паспорта на теплолічильник АКВА-МВТ. Це призводить до недостовірності сумісних показів двох водолічильників вищевказаних двох вузлів обліку тепла.

За рахунок втрат тепла, у тому числі і значної відстані між будинками, температура теплоносія значно нижче на стояках будинку, де проживає, ніж у місцях встановлення вузлів обліку тепла відповідача, тому плата за тепло за показами цих вузлів нараховується відповідачем значно більше, ніж за фактично спожите тепло.

Відмовляючи у задоволенні позову суд невірно застосував норми ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», тому що залишив без уваги наведене в позовній заяві визначення терміну «вузол комерційного обліку».

Факт протиправної поведінки відповідача щодо відмови від перерахунку оплати за послугу із централізованого опалення за нормами споживання підтверджено належними доказами.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Директор КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради подав відзив на апеляційну скаргу, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, обґрунтувавши належністю та повнотою документів, виконанням процедури при встановленні вузла комерційного обліку теплової енергії - приладу обліку теплової енергії, облік в будь-якому разі має бути за показами такого лічильника. Апелянт не вказав на вихід з ладу чи втрату вузла комерційного обліку теплового лічильника, оскільки тільки вихід з ладу чи втрата лічильника надає змогу на відповідний період проводити нарахування споживачу по нормі споживання відповідно до положень ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що КП «Водотеплосервіс» надає послуги з теплопостачання будинку по АДРЕСА_1 .

Позивач у справі є одним із співвласників квартири у цьому будинку.

Відповідно до акту КП «Водотеплосервіс» від 11 лютого 2016 року на тепломережі (вул.Пушкіна,13)? з метою достовірного вимірювання обсягів теплової енергії по вул . Пушкіна , 3 , 3 а, 3 б , 13 а, 13 б, 13 в , 15, 15 а, 15 б, 15 в, 11 лютого 2016 року був встановлений тепловий лічильник АКВА-МВТ в комплекті (а.с.34). Комплект приладу був змонтований та налагоджений до роботи у відповідності до технічного паспорта приладу (а.с.37-41). ПП «Стеко» на замовлення КП «Водотеплосервіс» було розроблено робочий проект, технічний висновок щодо встановлення приладу комерційного обліку теплової енергії на житлові будинки №№3, 3 а, 3 б, 13 а, 13 б, 13 в, 15, 15 а, 15 б, 15 в по вул. Пушкіна в м. Калуш . Даний проект було розроблено сертифікованим спеціалістом - інженером-проектувальником В.Й . Демедюк (кваліфікаційний сертифікат №012477 від 08 листопада 2016 року) (а.с.25-31).

Згідно із протоколом обстеження (контролю) теплолічильника під час експлуатації від 21 лютого 2018 року за результатами проведення інженером з метрології Калуської лабораторії калібрування та повірки ЗВТ контролю теплолічильника в АДРЕСА_2 (що здійснює облік теплової енергії житлових будинків вул.Пушкіна, 3, 3 а, 3 б, 13 а, 13 б, 13 в, 15, 15 а, 15 б, 15 в) встановлено, що вказаний теплолічильник установлено згідно із експлуатаційною документацією, чинних стандартів, а показники лічильника та миттєві значення - відповідають дійсності (а.с.32-33).

08 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до директора КП «Водотеплосервіс» з приводу того, що теплолічильник встановлений на великій відстані від входу тепла на будинок №15 б , тому на входах кожного стояка будинків 13 а - 13 в і будинків 15- 15 в температура теплоносія різна. Споживачі всіх будинків платять за тепло, яке фактично не отримують. Необґрунтовано завищена подача кількості теплоносія на стояки системи опалення в інтересах постачальника призводить до збільшення плати за тепло за показаннями теплолічильника і не дозволяє економити теплову енергію. Будинок АДРЕСА_1 , у якому проживає, за проектом має окремі вводи на кожен під`їзд з тепловими пунктами елеваторного типу, від яких подається теплова енергія до стояків квартир. Згідно Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» постачальник зобов`язаний оснастити ці вводи вузлами комерційного обліку, а до цього часу нараховувати плату за тепло за нормами споживання. Тому просив перерахувати йому за нормами споживання плату за тепло за жовтень - січень опалювального періоду 2018/2019 року і надалі нараховувати плату за тепло за нормами споживання до встановлення вузла комерційного обліку на вводі у під`їзд АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Листом директора КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради від 11 лютого 2019 року ОСОБА_1 повідомлено, що законність встановлення лічильника на житловому будинку 13 по вул. Пушкіна , що проводить облік спожитої теплової енергії в будинках 3 а, 3 б, 3 в, 13 а, 13 б, 13 в, 15, 15 а, 15 б, 15 в по вул. Пушкіна перевірена в процесі розгляду справи Калуським міськрайонним судом. Власник будівлі, яка на день набрання чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» ст. 3 п.7 була приєднана до зовнішніх інженерних мереж або яка приєднується до зовнішніх інженерних мереж, має право самостійно обладнати таку будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку. У такому разі внесок за встановлення вузла комерційного обліку таким споживачам не нараховується (а.с. 8).

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши апелянта, який вимоги скарги підтримав, представників відповідача, які вимоги скарги заперечили, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідач правомірно нараховує для позивача плату за послуги із централізованого опалення на підставі показань вузла комерційного обліку - теплолічильника, будь-яких порушень в діях КП «Водотеплосервіс» щодо встановлення та обліку теплової енергії лічильником обліку теплової енергії АКВА-МВТ-2М нк №14-015050 позивач у заяві не навів та претензій щодо роботи приладу обліку теплової енергії АКВА-МВТ-2М нк №14-015050 не виникало, наявні у матеріалах справи документи підтверджують справність приладу обліку, тому підстав для зміни способу і порядку розрахунку за надану послугу не має.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, викладені висновки не відповідають обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що житловий будинок у якому проживає позивач знаходиться на балансі Комунального підприємства «Водотеплосервіс». 05 червня 2008 року за ініціативи та за кошти мешканців житлових будинків по вул. Пушкіна 3, 3 а, 3 б, 13 а, 13 б, 15, 15 а , 15 б, 15 в підвальному приміщенні будівлі по АДРЕСА_1 а був встановлений та прийнятий в експлуатацію прилад обліку теплової енергії, який здійснював облік спожитої теплової енергії у 10 будинках. Пізніше його було демонтовано, про що складено акт, та на місці попереднього лічильника встановлений та з 01 березня 2016 року введений в експлуатацію новий лічильник обліку теплової енергії АКВА -МБТ-2М нк №14-015050. Встановлений лічильник теплової енергії проводить облік теплової енергії житлових будинків по вул. Пушкіна 3, 3 а , 3 б , 13 а, 13 б, 13 в , 15, 15 а, 15 б , 15 в.

Правовідносини між сторонами у даній справі регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 року, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до частин 2, 4 та 6 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції 2004 року (що діяла на час виникнення спірних правовідносин), учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до статті 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Частиною 1 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 року встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Вартість послуги з централізованого опалення для конкретної квартири визначається шляхом множення спожитих Гкал цією квартирою на встановлений тариф, згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до вимог п.21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання:

з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства;

з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що за змістом норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у попередній та діючій редакції відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою (споживачем), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги), обов`язково регулюються і Правилами надання послуг з центрального опалення водопостачання та водовідведення.

Колегія суддів вважає доводи відповідача та його представників, що у зв`язку із прийняттям Закону України « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а зокрема, що п. 21 Правил, щодо оплати за надані послуги згідно з установленими нормативами (нормами) споживання у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії не застосовуються, оскільки їх не приведено у відповідність до нових Законів, є безпідставними.

Щодо доводів відповідача про встановлення засобу комерційного обліку і обов`язку позивача сплачувати за його показниками, колегія суддів вважає, що необхідно звернути увагу на наступне.

Відповідно до визначення термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» :

- вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності);

- вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової її енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Така ж норма передбачена Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 року (ст. 17).

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг споживання теплової енергії визначається за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря - до встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої статті 3 цього Закону.

Тобто із наведеного чітко випливає, що вузол обліку є комерційним, якщо забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом.

Матеріалами справи підтверджено та цього не заперечили у засіданні апеляційного суду представники відповідача, що вузол обліку, встановлений на будинок по АДРЕСА_2 забезпечує постачання тепла на групу будинків, а багатоквартирний будинок, у якому проживає позивач, розміщений окремо, і окремим засобом обліку на вводі не оснащений до цього часу, хоча підприємство зобов`язується до кінця цього року встановити окремий засіб обліку на вводі до цього будинку. Крім цього, представники відповідача зазначили, що у позивача відсутня підстава для нарахування оплати за нормами споживання, оскільки різниця від нарахованої суми за встановленим теплолічильником та нормами споживання йому весь час компенсується за рахунок коштів міської ради за відповідним рішенням.

Із Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» чітко випливає, що до встановлення вузла комерційного обліку обладнаного окремим інженерним вводом в будівлі, її частині (під`їзді) обсяг споживання теплової енергії визначається за нормою споживання, а не є обов`язком споживача вносити плату за показаннями теплолічильника встановленого у даному випадку на групу будинків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги доводи позивач про його право нарахування за послуги теплопостачання за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, а відмова позивачу у задоволенні заяви про перерахунок є неправомірною.

До часу звернення із заявою до директора КП «Водотеплосервіс» про нарахування плати за нормами споживання позивач ОСОБА_1 сплачував добровільно за послуги теплопостачання за показаннями теплолічильника, а тому його вимоги про здійснення перерахунку оплати за послугу з централізованого опалення за нормами споживання необхідно задовольнити частково, з часу звернення з такою заявою, яка залишена без задоволення відповідачем без урахування вимог законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції постановленим з недотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню у апеляційному порядку з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Водотеплосервіс» Калуської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок оплати за послугу із централізованого опалення задовольнити частково.

Визнати дії КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради щодо нарахування оплати за послугу із централізованого опалення за різницею показань теплолічильників обліку за місцем встановлення протиправними.

Зобов`язати КП «Водотеплосервіс» Калуської міської ради (77301 Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Окружна,8) МФО 380526, , п/р НОМЕР_1 ПАТ «КБ Глобус» № св.пл. ПДВ 13099624 здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3 перерахунок оплати за послугу з централізованого опалення за нормами споживання встановленими органом місцевого самоврядування в опалювальному періоді з 08. 02.2019року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 04 вересня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта