Провадження № 2/127/3965/19
03 грудня 2019 рокум. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іщук Т.П.,
за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,
позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Свій позов мотивувала тим, що 01.07.2008 сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття любові, поваги, взаєморозуміння, що привело до фактичного припинення сімейних відносин. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують, шлюб фактично розпався та існує формально. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу є неможливим. При цьому вказувала, що син проживає разом з позивачем, знаходиться на її вихованні та повному утриманні. Відповідач проживає окремо, належної допомоги на утримання сина не надає, хоча таку можливість має. За вказаних обставин просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач відзив на позов не надав.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.
Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом установлено, що між сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 01.07.2008 був укладений шлюб, зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1125.
Сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу.
Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01.12.2008. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.
Відповідач проживає окремо, належної допомоги на утримання дитини не надає. Протилежного судом не встановлено. Суд звертає увагу, що відповідач доказів не можливості надавати допомогу суду не надав.
Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині припинення шлюбу та обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання.
Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу.
Згідно ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина
Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
Дитині виповнилося 11 років.
Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Судом встановлено не виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини, а тому право позивача є порушене, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів).
Визначаючись щодо способу та розміру стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання матеріальної допомоги та неможливості утримувати дитину суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, встановлені обставини в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі про який клопоче позивач
При визначені розміру аліментів судом враховані всі обставини, визначені ст.182 СК України.
Крім того, ухвалюючи рішення у даній справі, суд вважає за доцільне роз`яснити сторонам право на звернення в подальшому до суду із позовом про зміну розміру аліментів, у випадках, передбачених ст. 192 СК України.
Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 10.10.2019.
У відповідності до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір: на користь позивача в розмірі 768,40 грн та на користь держави в розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 104, 105, 112, 180-183, 191 СК України, статтями 12, 81-82, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд
Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 липня 2008 року у Вінницькому міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1125.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 10 жовтня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави 768,40 грн судового збору та на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 05.12.2019.

Суддя: