233 № 233/4198/18
У Х В А Л А

22.01.2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

за участю:

секретаря Теліціної О.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи -

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_3 господарства «Веліс» про закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ПрАТ «АПК-Інвест» до ОСОБА_4, ФГ «Веліс», в якому позивач, з урахуванням поданих уточнень, просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :35:000:0111, площею 3,5767 га, укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Веліс» та визнати переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 01.02.2014 року, укладений між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_4 на договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки :35:000:0111 площею 3,5767 га) на тих самих умовах , що і раніше укладений, починаючи з дати реєстрації права власності на земельну ділянку (кадастровий номер :35:000:0111 площею 3,5767 га) в Державному реєстрі речових прав (3.02.2018 р.) на нерухоме майно у поданій позивачем редакції.

Від відповідача ФГ «Веліс» до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору, в якому зазначено, що на сьогоднішній день договір оренди землі № 3/18 від 21 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Веліс», який є предметом спору у даній справі, розірвано, у звязку з чим предмет спору відсутній, а тому справа підлягає закриттю.

Представник позивача заперечувала проти задоволення клопотання у звязку з його безпідставністю.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 підтримав заявлене клопотання, зазначивши, що оспорюваний договір № 3/18, укладений 21 березня 2018 року між ОСОБА_4 та ФГ «Веліс», юридичних наслідків не створив, оскільки фактично земельна ділянка із володіння ПрАТ «АПК-Інвест» не вибувала.

Відповідно до Додаткової угоди між ОСОБА_4 і ФГ «Веліс» від 19 вересня 2018 року, договір оренди землі № 3/18 від 21 березня 2018 року розірвано (а.с. 75), про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 72).

В силу п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У відповідності до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

ОСОБА_5 Палатою Верховного Суду в постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 зазначено, що з урахуванням положень ст.ст. 216, 236 ЦК України, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон повязує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

ОСОБА_5 Верховного Суду дійшла висновку, що за обставин, коли предметом спору у справі є недійсність договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення, укладення сторонами додаткової угоди про припинення такого договору та повернення майна не може розцінюватися як підстава для припинення провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору.

В постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 зроблено висновок, що розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторін права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним.

На підставі викладеного, враховуючи, що предметом спору у даній справі є недійсність договору і такий договір за наявності підстав може бути визнаний недійсним з моменту вчинення, суд вважає, що укладення між ОСОБА_4 та ФГ «Веліс» додаткової угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки не може бути розцінено як підстава для закриття провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору, тому в задоволенні клопотання ФГ «Веліс» слід відмовити.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 господарства «Веліс» про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: