Справа №: 398/4271/19
провадження №: 2-н/398/476/19
УХВАЛА

Іменем України

"06" грудня 2019 р., суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Ніколаєв М.В., розглянувши матеріали заяви виконавчого комітету Олександрійської міської ради як органу опіки та піклуванняпро видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Представник Олександрійської міської ради як органу опіки та піклуваннязвернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, яким просила: стягнути з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_4 , 2002 року народження на користь БО «БФ «Джерело життя» для дітей, які залишилися без батьківської опіки»; стягнути з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_5 , 2015 року народження на користь БО «БФ «Джерело життя» для дітей, які залишилися без батьківської опіки»; стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_5 , 2015 року народження на користь БО «БФ «Джерело життя» для дітей, які залишилися без батьківської опіки».

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Як вбачається із заяви, представник Олександрійської міської ради як органу опіки та піклування звернувся до суду в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу вказуються повне найменування або ім`я заявника і боржника. Заявником же всупереч зазначеній нормі у заяві про видачу судового наказу учасниками справи зазначені як «позивач» та «відповідач». Крім того, заявником у заяві вказано третіх осіб, що суперечить чинному законодавству, так як такий вид учасників справи, як треті особи передбачені у справах позовного провадження, а не наказного.

Пунктом 1 ч. 1ст.165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За загальним правилом частини першої статті 183 названого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому судом враховуються обставини, визначені статтею 182 Сімейного кодексу України, частина друга якої передбачає також, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, законодавством передбачено право того з батьків або іншого законного представника дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду не в порядку позовного, а в порядку наказного провадження із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, встановлюючи при цьому розмір таких аліментів, що стягуватимуться за судовим наказом, залежно від кількості дітей, зокрема на одну дитину (як в поданій до суду заяві) в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, на двох дітей у розмірі однієї треті заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому частина п`ята статті 183 Сімейного кодексу України, визначаючи розмір аліментів, що стягуються в порядку наказного провадження, встановлює також обмеження максимального (а не мінімального) розміру стягуваних за судовим наказом аліментів не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства)та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За змістом вказаної норми закону вбачається, що судовий наказ може бути видано у разі звернення з вимогою до платника аліментів та не пов`язана з необхідністю залучення інших заінтересованих осіб чи третіх осіб. Отже наказне провадження не передбачає одночасне звернення до декількох боржників та можливості залучення інших заінтересованих осіб чи третіх осіб.

Натомість, представник Олександрійської міської ради як органу опіки та піклуваннязвернулась до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою стягнення аліментів з двох осіб, при цьому зазначено третіх осіб, що не передбачено вимогами, визначеними п. 4 ч. 1 ст.161 ЦПК України.

Пунктом 3 ч. 1ст.165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 3 ст. 431 ЦПК України судовий наказ є виконавчим документом. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України « Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Таким чином, звернення до суду із вимогами про видачу судового наказу про стягнення аліментів з двох боржників унеможливлює видати виконавчий документ, який відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку, та що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст.160,165, 166,260,261, 353, 354 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою виконавчого комітету Олександрійської міської ради як органу опіки та піклуванняпро видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Повний текст ухвали складено 06.12.2019 року.

Суддя М.В. Ніколаєв