Провадження №: 2-з/752/228/19
У Х В А Л А

09.08.2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 752/15025/19, суд -

Встановив:

В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування витрат на проведення авто товарознавчого дослідження, відшкодування витрат на транспортні послуги(евакуатор) та стягнення пені.

08.08.2019 заявник звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову в якій просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми, заявленої позивачем до стягнення, а саме:

- поточний рахунок: НОМЕР_1 (гривня) в філії АТ «Укрексімбанк» у м. Івано-Франківську, МФО 322313 (інформація з офіційного сайту ПрАТ СК «Галицька»);

- номер рахунку: НОМЕР_2 АТ «Ощадбанк» МФО 336503;

- номер рахунку: НОМЕР_3 АТ «Укрексімбанк» МФО 322313;

- р/р № НОМЕР_4 в ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Івано-Франківськ МФО 336667;

- та інших рахунках у банківських установах в межах суми, заявленої позивачем до стягнення.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що відповідач порушив встановлені законом строки на здійснення відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування витрат на проведення авто товарознавчого дослідження, відшкодування витрат на транспортні послуги. Крім того, ним була розрахована пеня як передбачено п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV «за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати)» з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня». Оскільки протягом тривалого часу відповідач не надає будь-якої інформації щодо намірів здійснити вищезазначене відшкодування, від співробітників відповідача неможливо отримати грунтовної відповіді, фактично ухиляючись від надання чіткої інформації щодо можливості виплати та не здійснює її, тому у нього є підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Разом із тим, позивачем жодним чином не обгрунтовано необхідності вжиття визначених позивачем заходів забезпечення позову та не доведено можливості істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі їх незастосування.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих заявниками на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви, оскільки заявником не надано жодного доказу існування високої ймовірності утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, про що йдеться в його заяві.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя -

Постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 752/15025/19 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя В.С. Хоменко