Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1848/19
Провадження № 2/273/488/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

28 листопада 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д. С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Вірьовкіна О.І., третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюка В. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюк Василь Олександрович про зменшення обов`язкової частки у спадщині,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюк Василь Олександрович, в якому просить: зменшити обов`язкову частку відповідача у спадщині ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2/5 (40%) до 1/20 (5%).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Баранівка Баранівського району Житомирської області помер її батько ОСОБА_4 . Після його смерті спадщину прийняла вона, відповідач та третя особа ОСОБА_2 . Інші спадкоємці першої черги, а саме дружина померлого ОСОБА_5 відмовилися від спадкового майна на користь позивача та третьої особи ОСОБА_4 , а мати померлого ОСОБА_6 - відмовилася на користь відповідача, свого чоловіка, тому позивач та третя особа ОСОБА_2 успадкували після свого батька 3/5 частини спадщини, а відповідач - 2/5 частини. До спадкового майна, входить також житловий будинок в якому проживає позивач, а саме будинок АДРЕСА_1 . Вказаний будинок свого часу був подарований відповідачем померлому, а в рахунок цього за життя спадкодавець купив своїм батькам житловий будинок АДРЕСА_2 . Їх батько постійно піклувався про своїх стареньких батьків, що місяця надавав їм матеріальну допомогу. Протягом року до смерті батько позивача дуже хворів, його лікування було дорогим, батьки відповідача жодним чином не цікавилися здоров`ям свого сина, не надавали жодної допомоги, не відвідували його, лише повторювали, що у разі смерті батька вони не залишать житловий будинок для сім`ї свого сина. У зв`язку з тим, що відповідач має у власності будинок, за життя свого сина, не підтримував та не піклувався про нього, тому за вказаних обставин позивач звернулася до суду про зменшення обов`язкової частки відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Вірьовкін О.І. підтримали заявлений позов, з підстав зазначених у заяві, та просили його задовольнити.

Представник позивача - адвокат Вірьовкін О.І. додатково пояснив, що фактично між спадкодавцем і відповідачем відбувся обмін, відповідач подарував житловий будинок АДРЕСА_1 для нього, а спадкодавець за життя для відповідача - житловий будинок АДРЕСА_2 . Мета відповідача фактично забрати свою частину у житловому будинку. Просить суд врахувати при ухваленні рішення, те що відповідач має у власності житловий будинок, автомобіль, перебував і перебуває в недружніх стосунках із сім`єю свого померлого сина, у спірному будинку проживає позивач з малолітньою дитиною, вдова та син покійного.

Позивач ОСОБА_1 додатково пояснила, що відповідачу вона пропонувала вирішити все мирно, пропонувала відшкодувати коштами за частину будинку, однак не домовилися. Хоч померлий за життя допомагав своїм батькам (відповідачу і його дружині), вони поступають аморально забираючи частину житлового будинку в його внуків і правнуків. Крім того, дід і баба ніяк не допомагали для її батька, коли той хворів, ще за життя повідомили що заберуть у них будинок.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнає. (а.с.91)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ще за життя погрожував забрати будинок у них. Така поведінка і слова відповідача і баби призвела до погіршення стосунків між ними.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюк Василь Олександрович в судовому засіданні пояснив, що позов не підлягає задоволенню. Спадкодавець за життя не склав заповіту, тому відповідач не є спадкоємцем обов`язкової частки, яка за законом за певних обставин може бути зменшена судом. Сторони прийняли спадщину за законом, частки кожного спадкоємця є рівними, лише за домовленістю між спадкоємцями їх частки можуть бути змінені, оскільки вимоги позивача не відповідають нормам закону, тому позов не підлягає задоволенню.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що з позивачем ОСОБА_1 вони є далекими родичами. На початку відповідач та його сім`я переїхали проживати на АДРЕСА_1 . Їх син ОСОБА_8 , батько позивача, купив для своїх батьків будинок на ОСОБА_9 в місті Баранівка, в який вони переїхали. Між позивачем та відповідачем погані відносини, дід і баба не визнають їх своїми внуками. Відносини між спадкодавцем і його батьками теж були погані, між ОСОБА_8 та його батьками і його сестрою були постійні конфлікти. Коли, ОСОБА_10 хворів, батьки взагалі не допомагали йому фінансово.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що відповідач на загал і для священика, який був на похороні заявив, що хата в якій живе сім`я його покійного сина належить йому. ОСОБА_12 своїм батькам. Але батьки для нього не допомагали.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, третіх осіб, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується даними копії паспорта позивача, даними копії свідоцтва про шлюб позивача, даними копії свідоцтва про народження позивача. (а.с. 4, 40,39)

Відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , дана обставина визнається учасниками справи, третіми особами.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Баранівка Баранівського району Житомирської області помер, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть. (а.с.35)

Спадщину після ОСОБА_4 прийняли за законом позивач, третя особа ОСОБА_2 та відповідач, що підтверджується даними копії спадкової справи №34/2019, заведеної приватним нотаріусом Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюком Василем Олександровичем до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Баранівка Баранівського району Житомирської області ОСОБА_4 . До спадкоємців померлого першої черги також належать: дружина померлого ОСОБА_5 , яка відмовилася від спадкового майна на користь своїх дітей ОСОБА_13 та ОСОБА_2 , та мати померлого ОСОБА_6 , яка відмовилася від своєї частки на користь відповідача (а.с.30-52)

Власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_10 , що підтверджується даними копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180300091 від 09.09.2019 року. (а.с.9)

Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів №181586593 від 19.09.2019 року. (а.с. 10-11)

Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу Української та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, окрім виключних випадків, передбачених ст. 1219 ЦК України.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного суду Україні від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд може зменшити розмір обов`язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця.

Підставами для зменшення обов`язкової частки у спадщині можуть бути: 1) непідтримання спадкоємцем зв`язків зі спадкодавцем, незважаючи на потребу останнього в цьому; 2) погане поводження із ним; 3) нездійснення належного догляду; 4) надання заздалегідь неправдивих свідчень у суді проти спадкодавця; 5) звинувачення спадкодавця у вчиненні тяжкого злочину; 6) неповідомлення про те, що готується замах на життя спадкодавця; 7) не надання спадкодавцеві допомоги, коли той перебував у небезпеці; 8) аморальна поведінка обов`язкового спадкоємця не лише щодо спадкодавця, а й щодо інших спадкоємців, зокрема й тих, хто має право на обов`язкову частку; 9) виокремлення спадкоємцю певної частки майна ще за життя спадкодавця.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 cт. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно cт. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За приписами пункту 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до cт. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст.ст. 3, 4, 11 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 даної статті передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, ними можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (межі здійснення цивільних прав).

Аналізуючи правові норми, які регулюють спадкові правовідносини, суд приходить до висновку, що правило на обов`язкову частку у спадщині є встановленою законом поправкою до заповідального розпорядження, проте, це правило не означає, що буде застосований порядок спадкування за законом. Заповіт залишається чинним у тій частині, в якій він не потребує поправок, передбачених статтею 1241 ЦК України. Отже, конститутивною ознакою права на обов`язкову частку у спадщині є те, що воно існує лише за наявності заповіту. За відсутності заповіту, у випадку його скасування заповідачем чи визнання його судом недійсним право на обов`язкову частку у спадщині не виникає, отже і не виникає право суду з урахуванням відносин між такими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зменшувати розмір обов`язкової частки у спадщині.

Судом встановлено, що сторони прийняли спадщину за законом. Спадкодавець ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Баранівка Баранівського району Житомирської області, за життя заповіту (заповідального розпорядження) не склав, що підтверджується даними копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №55294060 від 27.02.2019 року, яка знаходиться в матеріалах копії спадкової справи приєднаної до цивільної справи (а.с.36).

За встановлених обставин суд відмовляє у задоволенні вказаного позову.

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 15, 16 , 1216- 1223, 1241, 1268, 1299 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 158, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюк Василь Олександрович про зменшення обов`язкової частки у спадщині - відмовити.

Скасувати захід забезпечення позову, вжитий відповідно до ухвали Баранівського районного суду Житомирської області від 26 вересня 2019 року по вказаній цивільній справі, у виді заборони приватному нотаріусу Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюк Василю Олександровичу (юридична адреса: 12700, Житомирська область, Баранівський район , місто Баранівка, вулиця Соборна , будинок 17, номер свідоцтва 4616) видавати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_5 ) свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Баранівка Баранівського району Житомирської області.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.С. Бєлкіна