УХВАЛА

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 456/2415/17

провадження № 61-21523ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 , на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року в справі за позовом Будинкоуправлінння № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу

м. Львова до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Будинкоуправлінння № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , враховуючи уточнення позовних вимог, просило суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 березня 2013 року по 01 червня 2017 року в розмірі 3 288,24 грн.

Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 28 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, позовні вимоги Будинкоуправлінння № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Будинкоуправлінння № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова 3 288,24 грн заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 та його представника - Кравця А. О., на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявники просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Отже, ціна позову у даній справі становить 3 288,24 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00х100=192 100,00).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Разом з тим, у касаційній скарзі заявники посилаються на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, проте вказані посилання є безпідставними й не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 , подали касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 176 ЦПК України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 , на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 лютого 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 02 жовтня 2019 року в справі за позовом Будинкоуправлінння № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун