Справа № 747/4/19
Провадження № 2/747/50/19
РІШЕННЯ

іменем України

23.01.2019 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Талалаївсько селищної ради, СТОВ АФ «Горизонт», треті особи- відділ у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області, Талалаївська РДА про визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що він був прийнятий у члени КСП «Дружба», правонаступником якого є СТОВ Агрофірма «Горизонт» села Липове Талалаївського району, 23 квітня 1978 року. У колгоспі, а пізніше у СТОВ АФ «Горизонт» він працював до 2000 року. 02 листопада 1995 року КСП «Дружба-Відродження» отримало Державний акт на право колективної власності на землю відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Але позивач ОСОБА_1 помилково не був внесений в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), хоча з членів колгоспу він не виходив і працював там і на час розпаювання, тому має право на земельну частку (пай) як член колгоспу. В установлений строк позивач не звернувся з позовом до суду, поскільки у нього була відсутня трудова книжка, яка вказувала його трудовий стаж у КСП «Дружба», а потім і у СТОВ АФ «Горизонт», яка з невідомих позивачу причин перебувала в архіві СТОВ АФ «Горизонт», яку він отримав у грудні 2018 року. На даний час на території Липівського старостинського округу Талалаївської селищної ради є вільними 2,18 га земель запасу сільськогосподарських угідь, тому є можливість надати позивачу земельну частку із земель запасу у разі відсутності необхідної у колективній власності.

Тому позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 3,9 умовних кадастрових гектарів, що встановлений для члена колишнього КСП «Дружба» на території Липівського старостинського округу Талалаївської селищної ради.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити.

Представники відповідачів територіальної громади в особі Талалаївської селищної ради та СТОВ АФ «Горизонт» - в підготовче судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов ОСОБА_1 визнають і проти задоволення позову не заперечують.

Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Крім того, розглянувши визнання відповідачами позову ОСОБА_1, суд приходить до наступного висновку.

Положенням ч.4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішенні у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Поскільки визнання відповідачами позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, поскільки позивач дійсно працював у КСП «Дружба» і мав право на пай, його помилково не внесли до списків, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачами та про винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено наступні фактичні обставини. Згідно копії трудової книжки колгоспника № 582 від 23 квітня 1978 року ОСОБА_1 06.03.1978 року був прийнятий в члени колгоспу трактористом, у 1982 році розрахувався за власним бажанням. 02.05.1994 року повторно був зарахований в члени колгоспу «Дружба» трактористом. 30.03.2000 року звільнений з посади тракториста згідно пю5 ст. 36 КЗпП України в СТОВ АФ «Горизонт». (а.с.8-8зв.). Згідно довідки СТОВ АФ «Горизонт» від 18.12.2018 року зазначена трудова книжка до 18.12.2018 року перебувала в архіві особових справ СТОВ АФ «Горизонт» (а.с.13). 02 листопада 1995 року КСП «Відродження» отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000124, яким затверджено план зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність (а.с.15-18). Згідно довідки СТОВ АФ «Горизонт» № 147 від 18.12.2018 року ОСОБА_1 працював та був членом бувшого КСП «Дружба», мав право на земельну частку(пай), але невідомих причин був пропущений в списку громадян-власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.10). Згідно довідки СТОВ АФ «Горизонт» № 159 від 18.12.2018 року на території Липівського старостинського округу є земельна ділянка, яка може бути надана у власність, орієнтовною площею 3,9 ум.га (а.с.12). Згідно довідки СТОВ АФ «Горизонт» № 148 від 18.12.2018 року середній розмір земельної частки (паю) складає 3,9 ум.га (а.с.11).

Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи щодо мотивів їх незастосування.

Згідно ч.2 ст. 14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до Закону.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/ 95 паюванню підлягали сільськогосподарську угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно з пунктом 2 даного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власноті на землю.

За змістом статей 22 та 23 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) та вищенаведеного Указу Президента України від 08 серпня 1995 року, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власноті на землю, одержання КСП цього акта. Таким чином, до вручення зазначеного акта власником землі була держава, а після передачі його у КСП земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які на ній працювали і були членами цього КСП, та працівниками інших сільськогосподарських утворень. Всі працівники колишніх господарств, у тому числі й пенсіонери, які залишились членами нових підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках.

Тобто право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта направо колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Як вбачається з матеріалів справи, КСП «Дружба», членом якого позивач був з 1978 по 1982 рік і з 1994 року по 2000 рік, отримало державний акт на право колективної власності на землю 02 листопада 1995 року. На підставі вищенаведених положень законодавства суд приходить до висновку, що поскільки позивач ОСОБА_1 на той час перебував в членах КСП, тому є особою, яка має право на земельну частку (пай) незважаючи на відсутність його в списках громадян, що додаються до державного акту на право колективної власності на землю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі вона має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за ним права на земельну частку (пай) законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.

Але зважаючи на ту обставину, що суд не може визначити розмір належної частки (паю) позивача, поскільки це індивідуально визначена величина, яка вираховується в кожному окремому випадку в залежності від внеску члена колективного сільськогосподарського підприємства, тому позовні вимоги в частині розміру належної позивачу земельної частки (паю), а саме 3,9 в умовних кадастрових гектарах - задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23 ЗК України, ст.ст. 76-81, 141, 200, 206, 211, 247, 264-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Талалаївсько селищної ради, СТОВ АФ «Горизонт», треті особи- відділ у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області, Талалаївська РДА про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право на земельну частку (пай) в розмірі, що встановлений для члена КСП «Дружба» с. Липове Талалаївського району Чернігівської області.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання учасниками справи копії рішення.

Суддя Л.В.Тіщенко