Постанова

Іменем України

14 січня 2019 року

м. Київ

справа № 521/1661/17

провадження № 61-20884св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Малиновський відділ поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головне управління Національної поліції в Одеській області, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Малиновського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2016 року за скаргою

ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого зобов'язано уповноважених посадових осіб Малиновського ВП в місті Одесі ГУ НП в Одеській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дані по заяві

ОСОБА_4 від 25 серпня 2016 року та здійснити досудове розслідування за фактами, викладеними в заяві. Посилаючись на вказану ухвалу суді, вважаючи, що такою встановлені факти порушення її прав незаконною бездіяльністю посадових осіб, позивач ОСОБА_4 просила стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на відшкодування матеріальних збитків 182,00 грн, на відшкодування моральної шкоди 50 00,00 грн та витрати, пов'язані з явкою до суду.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29 березня 2017 року, з урахуванням ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 31 травня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області за рахунок коштів Малиновського ВП в місті ОдесіГоловного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_4 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області за рахунок коштів Малиновського ВП в місті ОдесіГоловного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_4 суму витрат, що пов'язані із явкою до суду в розмірі 79,98 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, пославшись на положення статті 509 ЦК України, що не регулює виниклі правовідносини, та на норми матеріального права, що регулюють завдання шкоди в недоговірних відносинах (статі 1166, 1167, 1172, 1176 ЦК України), дійшов висновку про заподіяння ОСОБА_4 з боку посадових осіб Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області моральної шкоди, розмір якої визначив рівним 1 000,00 грн, та в порядку відшкодування судових витрат стягнув витрати, пов'язані з явкою до суду, в сумі 79,98 грн. При цьому суд прийняв копії документів, відповідність яких оригіналу не посвідчена, не обґрунтував, в чому саме полягає моральна шкода, наслідком яких рішень, дій, бездіяльності така завдана та якою конкретно нормою матеріального права регулюються спірні правовідносини, на якій правовій підставі судові витрати у кримінальній справі підлягають присудженню до стягнення у цивільній справі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задоволено.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 29 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано недоведеністю

ОСОБА_4 заявлених позовних вимог.

12 березня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року та залишити в силі заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 29 березня 2017 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції є немотивованим та не ґрунтується на нормах матеріального права.

12 червня 2018 року Головне управління Національної поліції в Одеській області через засоби поштового зв'язку подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

У червні 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 26 жовтня 2016 року в справі № 521/14718/16-к скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено. Зобов'язано уповноважених осіб Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дані по заяві ОСОБА_4 від 25 серпня 2016 року та здійснити досудове розслідування за викладеними в заяві фактами.

За змістом статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статями 10, 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції) визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення (пункт 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня

2009 року № 2).

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач повинна була під час розгляду цієї справи обґрунтувати з наданням відповідних належних доказів наявність обставин, що з достовірністю могли б підтвердити матеріально-правові вимоги позову та наявність необхідних умов для покладання на відповідача юридичної відповідальності.

Отже, позивачка не довела існування фактів заподіяння їй відповідачем матеріальних та моральних збитків, незважаючи на встановлений процесуальним законом порядок доказування та вимоги статей 10, 11 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції), а саме по собі зобов'язання уповноважених осіб Малиновського ВП в місті Одесі внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дані по заяві ОСОБА_4 не підміняє визнання незаконними рішення, дій, бездіяльності посадової або службової особи, як того вимагає стаття 1174 ЦК України.

Аргументи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська