Дата документу 27.11.2019 Справа № 554/7989/19
Провадження № 2/554/26092019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ ЕН ЕМ У ОСОБА_1 ОСОБА_2

(З А О Ч Н Е)

27 листопада 2019 року Октябрськийрайонний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Гаврись В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 У даній квартирі зареєстрованаїї донька ОСОБА_4 . Реєстрація останньої була здійснена як члена сім`ї власника квартири за місцем проживання ОСОБА_3 , як матері ОСОБА_4 . На даний час відповідач є повнолітньою, а тому втратила правовий статус дитини. З 2016 року відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, не приймає участі в утриманні житла, сплаті комунальних послуг. Відповідач протягом останнього року не спілкується з позивачем, про місце свого проживання та причини проживання за місцем реєстрації не повідомляє, особистих речей у квартирі позивача не зберігає. Жодної угоди про безоплатне користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 угоди (договори) найму (оренди) даної квартири між позивачем та відповідачем, які б надавали останній право користування квартирою або її частиною на оплатних умовах між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не укладено. Збереження реєстрації місця проживання відповідача за адресою АДРЕСА_2 порушує права позивача, як власника даної квартири. Зокрема, позивачу істотно утруднено право розпорядження своєю власністю, гарантоване Конституцією України. З метою досудового врегулювання спору позивачем на останню відому адресу проживання відповідача надсилались листи із заявами з проханням про добровільне зняття з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , однак відповідачем вказані листи отримані не були. У зв`язку з чим, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27 вересня 2019 року відкрито провадження по справі.

В судове засідання позивач не з`явилася, від її представника ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.33).

Відповідач ОСОБА_4 повторно у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи рекомендованим повідомленням (а.с. 31-32,38-39), про причини неявки суд не повідомила.

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення від 02.09.2005 року є власником квартири АДРЕСА_1 , форма власності - приватна (а.с. 11). Даний факт підтверджується копією Витягу про державну реєстрацію прав № 32448526 від 12.12.2011 року, виданого ПП ПБТІ «Інвентаризатор» (а.с.12).

З копії свідоцтва про народження повторно виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 є її матір`ю (а.с.13).

З копії довідки № 3/08/2019 від 13.08.2019 року виданої керуючою ОСББ «Полтава-Центральний» Н.М. Куценко вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 та починаючи з 2016 року і по теперішній час за даною адресою фактично не проживає (а.с.16).

З копії Акту звірки розрахунків за 01.08.18 по 26.07.2019 року виданого ОСББ «Полтава-Центральний» вбачається, що за комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_1 сплачує ОСОБА_3 (а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у йогоз дійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що слідує зі змісту ст. 391 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Конституцією України у ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника, місце його реєстрації та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Оскільки ОСОБА_4 за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, власних речей не зберігає більше двох років, а саме з 2016 року, що підтверджен озібраними по справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З позовної заяви вбачається, що позивач прохає стягнути з відповідача витрати понесені нею на правничу допомогу пов`язану з розглядом справи у сумі7800 грн.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу не підтверджується жодним доказом.

Згідно ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З відповідача ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь позивача ОСОБА_3 судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 768 грн.40 коп. (а.с.1), в задоволенні іншої частини стягнення судових витрат відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.150 ЖК України, ст. 16, 321, 391, 405 ЦКУкраїни, ст.ст.12, 81, 133,137,141, 223, 229, 247, 263,265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частвово.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 ..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 768грн.40 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платників податків - невідомо.

ОСОБА_6 Л.І. Савченко