Справа №464/7068/14-ц
Провадження №2/463/95/19
УХВАЛА

судового засідання

04 грудня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву головуючого судді Леньо С.І. про самовідвід в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання факту проживання за певною адресою, визнання факту користування господарською будівлею, визнання співвласником садиби -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання факту проживання за певною адресою, визнання факту користування господарською будівлею, визнання співвласником садиби.

Вказана справа відповідно до ст. 11-1 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду передана в провадження судді Леньо С.І.

Головуючим у вказаній справі, суддею Леньо С.І. подано заяву про самовідвід з наступних підстав. В судове засідання позивач подала витяги з ЄРДР, з яких вбачається, що ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено 25.11.2019 року до ЄРДР за № 0001304 та за № 0001305 за ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2019 року за заявами ОСОБА_1 про вчинення суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 С. ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України, відповідно.

Із вказаних витягів вбачається, що за обставинами, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку заявника ОСОБА_1 , суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С.І. примусила останню сплатити судовий збір у справі № 464/7068/14-ц, незважаючи на те, що вона має пільги, вчинивши таким чином кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 364 КК України зловживання владою або службовим становищем, ч. 2 ст. 367 КК України службова недбалість.

Відтак, відносно головуючого судді, в провадженні якої перебуває вище вказана цивільна справа, проводиться досудове розслідування про вчинення нею кримінальних правопорушень, вчинених на думку заявника в межах цієї справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, розгляд заяви про самовідвід відбувається без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про самовідвід, суд приходить до висновку, що така підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться».

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

На думку суду, наведені вище обставини у стороннього спостерігача створюватимуть обґрунтований сумнів в безсторонності суду, адже в даній ситуації суддя розглядає цивільну справу, в той час як в ході досудового розслідування встановлюється наявність в її діях ознак кримінальних правопорушень, вчинених в межах цієї справи.

З метою забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, заявe про самовідвід належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 20, 23, 24 ЦПК України, суд

ухвалив :

Заяву головуючого судді Леньо С.І. про самовідвід задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання факту проживання за певною адресою, визнання факту користування господарською будівлею, визнання співвласником садиби передати для повторного авторозподілу згідно положень ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Леньо С. І.