Номер провадження: 22-ц/813/5450/19
Номер справи місцевого суду: 514/1724/18
Головуючий у першій інстанції Кравченко П.А.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлева О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 27 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_3 , в якому просив суд винести рішення, яким встановити ОСОБА_1 додатковий строк в два місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 27 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_5 до Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 27 березня 2019 року - скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , інші учасники справи до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , про що складено відповідний актовий запис №09 від 10.03.2009 року (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис №130 від 21.03.2016 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 080234 виданого 21 квітня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації ради народних депутатів № 103/ А - 02 від 5 квітня 2002 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 53 (а.с.14).

Спадкоємцями майна померлої є :

ОСОБА_1 син померлої, що підтверджується свідоцтвом про його народження, актовий запис №108 (а.с.7);

ОСОБА_3 син померлої, що підтверджується свідоцтвом про його народження, актовий запис № 45 (а.с. 13).

Згідно постанови Тарутинської районної державної нотаріальної контори від 03.10.2018 року позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,00 га, розташовану на території Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що позивач не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори на протязі шестимісячного строку і не проживав постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.15).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що оскільки у спадкодавця є спадкоємці за законом, тому сільська рада, не є належним відповідачем, оскільки є інші спадкоємці та позивачем не порушується питання щодо відумерлості спадщини, після смерті ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 21.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського РУЮ в Одеській області.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є два сина ОСОБА_1 (позивач по справі) та ОСОБА_3 (третя особа по справі).

При цьому з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Крім того, в матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_3 , в якому він зазначає, що з вимогами позивача згоден та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 35).

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно довідки №809 від 29.10.2018 року, виданої виконкомом Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

За таких обставин справи, саме Олександрівська сільська рада Тарутинського району Одеської області є належним відповідачем у справі, оскільки ОСОБА_3 , як один із двох спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 спадщину не прийняв.

Окрім того, Олександрівська сільська рада Тарутинського району Одеської області подала до суду першої інстанції заяву, в якій зазначила, що заперечень щодо вимог позивача не має (а.с. 76).

Таким чином, суд першої інстанції не врахував роз`яснення у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та помилково зазначив, що в позовній заяві слід відмовити, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Разом з тим, щодо суті спору, апеляційний суд зазначає наступне.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав про те, що встановлений ч.1 ст.1270 ЦК строк для звернення із заявою про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки в цей період він хворів, що підтверджується медичними довідками.

Так, з копії виписки медичної картки амбулаторного хворого від 05.07.2018 року, виданої КЗ «Іванівська центральна районна лікарня» Іванівської районної ради, вбачається, що ОСОБА_1 хворів та отримував лікування у вказаному закладі з 20.05.2016 року по 05.06.2016 року (а.с. 19).

Відповідно до копії виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 17.10.2018 року, виданої у Поліклініці Одеської клінічної лікарні на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» ПАТ «Укрзалізниця», ОСОБА_1 хворів та отримував лікування у вказаному закладі з 28.07.2016 року по 16.08.2916 року; з 09.09.2016 року по 26.09.2019 року; з 15.02.2017 року по 17.02.2017 року; з 16.07.2018 року по 27.07.2018 року.

Разом з тим, ці захворювання не свідчить про факт наявності у ОСОБА_1 істотних перешкод на вчинення дій з прийняття спадщини, оскільки не підтверджене медичним висновком, у якому мало б бути зазначено, що хвороба, на яку страждав позивач позбавляла його можливості в період із 21.03.2016 року по 21.09.2016 року самостійно, без сторонньої допомоги, пересуватися та здійснювати інші дії, в тому числі, ОСОБА_1 мав можливість подати заяву про прийняття спадщини поштою, що також передбачено п.п. 3.5, 3.23 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та подати заяву особисто в достатньо тривалі періоди, знаходження в здоровому стані.

Також, з наведених вище підстав, не свідчить про поважність пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем і перебування ОСОБА_1 у період з 21.03.2016 року по 22.04.2016 року на курсах підвищення кваліфікації у м.Києв згідно Наказу від 15.03.2016 року №НОК - 17/233, що підтверджується довідкою №316 від 16.10.2018 року.

Частиною 1 ст.81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Обов`язком спадкоємця є доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини перед судом, а саме з моменту її відкриття до моменту звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Позивач по справі не надав суду докази поважності пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, його посилання на те, що він хворів з 20.05.2016р. по 05.06.2016р., з 28.07.2016р. по 16.08.2016р. та з 09.09.2016р. по 26.09.2016р. та знаходився у відрядження з 21.03.2016р. по 22.04.2016р. не приймається судом, як обставина, яка не дозволила протягом 6 місяців та до моменту звернення до нотаріуса ( 3.10.2018року, більш ніж через два з половиною роки) звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що у ОСОБА_1 не було перешкод для подання відповідної заяви в нотаріальну контору та об`єктивно відсутні поважні причини не вчинення дій з прийняття спадщини, оскільки наведені ОСОБА_1 причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 №6-85цс12 та від 14.09.2016 №6-1215цс16.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1,3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 27 березня 2019 року - скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 27 березня 2019 року - скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.11.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда