Справа № 202/3284/18
Провадження № 2/202/301/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

08 січня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Некрасової А.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2018 року звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відповідно до якої просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та залишити дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати разом з нею, провадження у якій було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошина Є.В. від 19.06.2018 року.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 25 липня 2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 529. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач ОСОБА_1 зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, та сторони проживають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року сторонам надано строк на примирення три місяці та зупинено провадження по справі.

Справа перебувала у провадженні судді Волошина Є.В. призначеного на посаду судді строк на пять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П.

Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року цивільна справа була прийнята до провадження, поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з'явився, через канцелярію суду подала заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу не заперечував. Зазначив що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 25 липня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 529, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 281383, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на «Медведьова» (а.с.5).

Від цього шлюбу позивач та відповідач мають дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 вересня 2018 року сторонам у справі було надано строк для примирення тривалістю три місяці, однак позивач та відповідач не примирились та наполягають на розірванні шлюбу.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї.

Причиною розпаду сім'ї є протилежні погляди на шлюб та сім'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Як вбачається із поданої відповідачем заяви між сторонами існує спір про місце проживання дитини.

За правилами ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Як регламентовано ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Отже існує досудовий порядок вирішення спору, а в разі його не вирішення спір вирішується в судовому порядку, однак такі позовні вимоги позивачкою не заявлялись.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Керуючись ст. ст. 56, 104, 105, 112, 113, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 141,200, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: 49000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса: 51022, смт.Царичанка, с.Прядівка, вул.Леніна, 41, РНОКПП НОМЕР_2) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 529 - розірвати.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу не змінювати.

Стягнути із ОСОБА_2 (адреса: 51022, смт.Царичанка, с.Прядівка, вул.Леніна, 41, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (адреса: 49000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар