Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/2022/18
Провадження № 2/273/84/19
17 січня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д. С., секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-
20.12.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Баранівського районного суду Житомирської області № 273/888/17 від 29.08.2017 року, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до її повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно із рішенням Баранівського районного суду Житомирської області № 273/888/17 від 29.08.2017 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 850 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття доньки, тобто до 25.08.2028 року. Розмір аліментів визначений рішенням суду не відповідає інтересам дитини. Позивач самостійно не має можливісті забезпечити достатній рівень для утримання дитини, відповідач добровільно відмовляється сплачувати аліменти у більшому розмірі, тому змушена звертатися до суду із вказаним позовом для захисту сімейних прав дитини.
Сторони про день, час і місце розгляду повідомлені належним чином (а.с. 15,17,19).
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило.
Позивач ОСОБА_2С проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 3).
Від відповідача ОСОБА_3 до суду відзив на позовну заяву не надійшов.
В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Судом встановлено, що у свідоцтві про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство (а.с. 7).
Згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області № 273/888/17 від 29.08.2017 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 850 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття доньки, тобто до 25.08.2028 року (а.с.8-9).
Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України.
Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
За приписами ч. 2 ст. 182 СК України (зі змінами, які діють на день розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року) право вибору способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та право зміни способу стягнення аліментів належить отримувачу аліментів, тобто тому з батьків або іншому законному представнику дитини, разом з яким проживає дитина.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, частину 3 ст. 181 СК України викладено в новій редакції: «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів». Таким чином, спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором їх одержувача та може бути змінений за його позовом.
Верховний Суд України в своїх розясненнях, викладених у правовій позиції у справі за № 143 цс 13 від 05.02.2014 року, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2019 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
Враховуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набррання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.
Своє рішення суд обґрунтовує тим, що дитини перебуває на утриманні позивача, розмір аліментів, визначений раніше рішенням суду, не відповідає інтересам дитини, рівню достойного її забезпечення, порушує право дитини на гарантований мінімальний розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини, визначений Законом. Відповідач працездатний, має можливість отримувати відповідну заробітну плату, на утриманні інших непрацездатних неповнолітніх (повнолітніх) осіб не має. Дані обставини не спростовані та не заперечуються учасниками справи.
Стягнення аліментів слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень.
На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 281, 282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дочки ОСОБА_5, тобто до 25 серпня 2028 року.
Виконавчий лист №273/888/17, виданий на підставі рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2017 року, відкликати та визнати таким, що не підлягає подальшому виконанню.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто Баранівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного апеляційного перегляду.

Суддя Д.С. Бєлкіна