ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №592/1523/19

Номер провадження 22-ц/816/4478/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Об`єднана первинна організація профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2019 року в складі судді Литовченко О.В., ухваленого у м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 08.07.2019 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», мотивуючи вимоги тим, що вона перебувала у трудових відносинах з Об`єднаною первинною організацією профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 03.09.2018 року була звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України. Проте, при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати в сумі 89380 грн. 03 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, що на день подання заяви складав 59500 грн. 47 коп. Пізніше, уточнивши позовні вимоги, просила суд, стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати в сумі 58382 грн. 23 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, що станом на 25.01.2019 року складав 65258 грн. 58 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.07.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 38990 грн. 44 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.03.2019 по 08.04.2019 у розмірі 6238 грн. 21 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Стягнуто з Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі Об`єднана первинна організація профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення з Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивача вихідної допомоги та судового збору в дохід держави скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2019 року не оскаржується, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково не дослідив підстави, за яких позивачу повинна виплачуватися одноразова вихідна допомога у розмірі середньомісячної заробітної плати. Такою підставою є спільне рішення Генерального директора ПАТ «Сумське НВО» та профкому, оформлене наказом - постановою та підписане сторонами Колективного договору, однак такого спільного рішення відносно позивача не приймалось. Також відповідач зазначає, що суд помилково стягнув вказану вихідну допомогу саме з Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», яка є окремою юридичною особою, оскільки відповідно до положень Колективного договору та Листа від 22.07.2019 року такі виплати проводяться саме ПАТ «Сумське НВО» і за його кошти, а не за кошти відповідача. Також вказує, що суд помилково не застосував до спірних правовідносин тримісячний строк позовної давності, що був порушений позивачем, оскільки одноразова грошова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно з діючим законодавством та колективними договорами не входить до структури заробітної плати, а належить до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці. Вказує, що оскільки судом не задоволено жодної позовної вимоги позивача, від сплати судового збору за пред`явлення яких позивач звільнений (вихідна допомога не є заробітною платою), то у суду не було підстав стягувати з відповідача на користь держави судовий збір.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не направлено.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Об`єднаною первинною організацією профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 03.09.2018 року була звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України.

24.09.1993 ОСОБА_1 присвоєно звання «Ветеран - Фрунзенець» СНВО ім.. Фрунзе, відповідно до наказу № 258 від 24.09.1993 (а.с.12 (зворотній бік))

Рішення суду першої інстанції в оскарженій частині мотивовано тим, що відповідач у день звільнення позивача з роботи не провів з ним повний розрахунок, і серед іншого, не нарахував та не сплатив позивачу вихідну допомогу при звільненні. При прийнятті рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що нарахувати та виплатити вказану допомогу повинен саме відповідач. Крім того, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій підприємства при звільненні позивача, то суд вирішив покласти всі судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи на відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем при звільненні ОСОБА_1 не було виплачено їй вихідну допомогу.

Відповідно до умов колективного договору ПАТ «Сумське МНВО», в редакції чинній на момент звільнення позивача, з метою соціального захисту працівників, директори ПАТ та директори підприємств разом з відповідними профкомами своїми спільними рішеннями та відповідно до окремих положень зобов`язуються надавати за рахунок коштів ПАТ та підприємств додаткові пільги та компенсації: зокрема, відповідно до п.4.2.2 працівникам - «Ветеранам Сумського НВО» при звільнені у зв`язку з виходом на пенсію одноразово виплачувати вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних зарплат за останні два місяці

Згідно з п. 1.3 розділу І колективного договору ПАТ «Сумське МНВО» положення колективного договору поширюються на всіх працівників ПАТ та підприємств, незалежно від того, чиє вони членами профспілки, працівників, обраних до складу виборних органів, штатних працівників профкому, і є обов`язковими як для власників або уповноважених ними органів, так і для всіх працівників ПАТ та підприємств (а.с. 44).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що умови даного колективного договору в частині виплати додаткових пільг та компенсацій, зокрема, виплати одноразової вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних зарплат за останні два місяці при звільнені у зв`язку з виходом на пенсію розповсюджується і на працівників Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», які є «Ветеранами Сумського НВО».

Позивачу присвоєно звання «Ветеран - Фрунзенець» СНВО ім.. Фрунзе, а отже, вона, як особа, що працювала у Об`єднаній первинній організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» має право на вищевказану одноразову допомогу при звільненні, яку їй виплачено позивачем не було.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи позивача, викладені в його апеляційній скарзі стосовно того, що вказану одноразову допомогу при звільненні повинне виплатити позивачу саме ПАТ «Сумське МНВО», з огляду на те, що частиною 1 ст. 47 КЗпП України, обов`язок провести розрахунок з працівником в день звільнення покладається саме на власника або уповноважений ним орган. При цьому, відповідно до ст. 116 КЗпП, в день звільнення працівника йому проводиться виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації. До вказаних сум належить і одноразова вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних зарплат за останні два місяці.

Як роз`яснено в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником в день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, на наступний день після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. В цьому випадку трьохмісячний термін звернення в суд починається з наступного дня після проведення вказаних виплат незалежно від тривалості строку затримки. З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно пропуску позивачем трьохмісячного строку для звернення до суду з позивною заявою.

Крім того, колегія суддів вважає посилання відповідача на п. 4.2. розділу 4 колективного договору, відповідно до якого вказані зобов`язання виконуються за рахунок коштів ПАТ «Сумське МНВО» та підприємств неспроможними, з огляду на те, що вказаний пункт передбачає лише джерело їх фінансування, а не порядок їх виділення та виплату вказаних коштів працівникам при звільненні. Так, відповідачем не було доведено в судовому засіданні, що він вчинив будь - які дії щодо отримання вказаних коштів від ПАТ «Сумське МНВО» та підприємств, з якими позивач не перебував у трудових відносинах, для наступної їх сплати позивачу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що одноразову допомогу при звільненні повинна виплатити позивачу саме Об`єднана первинна організація профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», з якою позивач перебувала у трудових відносинах.

Також, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені в його апеляційній скарзі, стосовно того, що суд першої інстанції помилково стягнув з нього в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в сумі 768 грн. 40 коп., оскільки жодних вимог позивача від яких його звільнено від сплати судового збору, судом задоволено не було.

Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач при поданні позовної заяви заявила дві майнові вимоги, за кожну з яку необхідно сплатити судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. (а.с. 4-6). Фактично, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, позивач просила стягнути з відповідача одноразову вихідну допомогу. З огляду на викладене, за жодну з заявлених вимог, позивач не була звільнений від сплати судового збору, а тому за кожну із позовних вимог повинно бути сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

29.03.2019 року позивач зменшив розмір позовних вимог, проте за кожну із вказаних вимог повинно також бути сплачено судовий збір, з огляду на те, що позивач не звільнений від сплати судового збору за зазначені вимоги майнового характеру.

Також, із матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір лише за одну позовну вимогу майнового характеру, а інша залишилася не оплаченою. (а.с. 2).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник внаслідок неправомірних дій підприємства при звільненні позивача, а тому всі судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи покласти на відповідача. відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача недоплачену позивачем суму судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. в дохід держави.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи питання касаційного оскарження, апеляційний суд керувався висновками ЄСПЛ, який у справі «Азюковська проти України» (заява № 2693/18) який визнав неприйнятною заяву про оскарження відмови Верховного Суду переглянути рішення попередніх судів через малозначність справи, що виникла з трудових правовідносин. Суд не знайшов порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки спір стосується саме виплат у трудових правовідносинах, тому, відповідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України, апеляційний суд визнає дану справу малозначною через незначну її складність.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко