ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Соловей Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області подання Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_1,-

в с т а н о в и в:

10.01.2019 року державний виконавець Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа посилаючись на те, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження №57197413 з виконання виконавчого листа 381/180/18, виданий 30.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 5691,54 грн. Станом на 03.01.2019 року рішення суду боржником не виконано.

У відповідності до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного ( приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не зявився, повідомлений вчасно і належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування подання та доданих матеріалів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження №57197413 з виконання виконавчого листа 381/180/18, виданий 30.08.2018 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 5691,54 грн.

14.09.2018 державним виконавцем Майданюк І.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №57197413.

На час звернення з поданням до суду рішення суду боржником не виконано.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов'язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись, як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Тому, суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов'язання за рішенням суду, до того ж не надано доказів на підтвердження наміру боржником ОСОБА_1 перетину державного кордону України, у тому числі щодо можливості виїзду останнього за межі України, так як термін дії паспорту для виїзду за кордон боржника сплив ще 04.11.2018 року.

Відповідно до п. 12 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон строк дії закордонного паспорта становить десять років.

Проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що державним виконавцем документально не підтверджено та не доведено факту злісного ухилення боржника від виконання зобовязань, а тому відсутні підстави для задоволення подання.

Керуючись ст. 411 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в»їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М.Ковалевська