Справа № 126/1716/16
Провадження № 22-ц/801/1529/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 рокуСправа № 126/1716/16м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Ковальчук О. В., Сало Т. Б.,

секретар судового засідання Шевчук К. І.,

учасники справи:

заявник АТ КБ «ПРИВАТБАНК»,

боржник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Бершадський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 20 травня 2019 року, постановлену у складі судді Хмель Р. В., в м. Бершадь, дата складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення, -

в с т а н о в и в:

В травні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, у якому ставило вимогу:

поновити строк пред`явлення виконавчого документа № 126/1716/16-ц про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та надати дублікат виконавчого листа № 126/1716/16-ц по справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитної заборгованості.

Заява мотивована тим, що на підставі рішенням Бершадського районного суду Вінницької області 16 листопада 2016 року, у справі за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості видано виконавчий лист № 126/1716/16-ц, про стягнення кредитної заборгованості з боржника, за яким 25 квітня 2017 року у Бершадському РВ ДВС ГТУЮ було відкрито виконавче провадження № 53832551. 28 листопада 2017 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу та виконавчий лист направлено стягувачу, про що свідчить довідка Бершадського РВ ДВС ГТУЮ № 9310 від 22 квітня 2019 року. Однак на адресу стягувача виконавчий лист не надходив, заявник вважає що він був втрачений. Це унеможливлює виконання рішення суду, чим порушуються права банку, тому заявник просив видати дублікат виконавчого листа, поновивши строк пред`явлення його до виконання. Крім того зазначає, що згідно публічної інформації Єдиного реєстру боржників МЮУ станом на 26 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 немає діючих виконавчих проваджень.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 20 травня 2019 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення до виконання рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року сплив 12 жовтня 2017 року, поважних причин, які б перешкоджали стягувачу протягом більш як двох років звернутися із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку його пред`явлення, заявник не навів.

Не погодившись з такою ухвалою, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і прийняти постанову, якою заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, ні виконавчого листа у цій справі Банк не отримував. Через втрату виконавчого листа під час поштового пересилання Банк не мав змоги своєчасно пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строку його пред`явлення. Відмовивши в поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та у видачі дубліката виконавчого листа, суд унеможливив виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу боржник - ОСОБА_1 та заінтересована особа - Бершадський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області не скористались.

В судовому засіданні апеляційного суду представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Рой В. Л. подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків:

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість у розмірі 23 444 грн 89 коп. за кредитним договором № б/н від 08.04.2010 року та 1 378 грн судових витрат по сплаті судового збору. Дане рішення набрало законної сили 11 жовтня 2016 року.

16 листопада 2016 року Бершадським районним судом видано виконавчий лист № 126/1716/16-ц по виконавчому провадженню № 53832551. За заявою стягувача, у той же день Бершадський районний суд направив цей виконавчий лист на адресу стягувача.

25 квітня 2017 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам. Однак, в результаті проведення виконавчих дій було встановлено, що у боржника відсутні джерела доходу, на які можна звернути стягнення. 28 листопада 2017 року прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

З довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК від 26 квітня 2019 року вбачається що виконавчий документ» 126/1716/16-ц виданий 16 листопада 2016 року Бершадським районним судом Вінницької області було втрачено, заходи розшуку у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не призвели до позитивних результатів (а.с. 3).

Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

Законом України "Про виконавче провадження" визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

В редакції Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, яка діяла до 05 жовтня 2019 року, у відповідності до положень статті 22 Закону було зазначено, що виконавчі документи (якими є в тому числі і виконавчі листи) можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року, якщо інше не передбачено законом. Зазначений строк для виконання судового рішення встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Однак 02 червня 2016 року було прийнято Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року та в зв`язку з набранням чинності якого втратив чинність Закон№ 606-XIV. Відповідно до положень Закону № 1404-VIII, зокрема статті 12, встановлено трирічний термін для пред`явлення виконавчого документу до виконання, для рішення цей строк встановлюється з наступного дня після набрання ним законної сили.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржуване судове рішення, не звернув уваги на те, що рішення Бершадського районного суду від 08 вересня 2016 року набуло законної сили 11 жовтня 2016 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, а відтак невірно застосував положення закону, який втратив чинність та помилково зазначив граничний термін пред`явлення виконавчого документу до виконання 12 жовтня 2017 року, тоді як строк його пред`явлення згідно статті 12 Закону № 1404-VIII, становить три роки та таким строком є 12 жовтня 2019 року.

Помилкове зазначення у виконавчому листі, виданому судом (копія на а.с. 8), строку пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 12 жовтня 2017 року, ніяким чином не може змінювати строк пред`явлення виконавчого документу, встановлений Законом, а така помилка у виконавчому документі може бути виправлена в порядку статті 432 ЦПК України.

Отже, оскільки виконавчий лист, виданий Бершадським районним судом на виконання рішення Бершадського районного суду від 08 вересня 2016 року, відповідно до положень статті 12 Закону «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, може бути пред`явлений до виконання до 12 жовтня 2019 року, тому немає підстав для задоволення заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, адже цей строк не є пропущеним.

Стосовно вимоги про видачу дубліката виконавчого листа слід зазначити наступне:

Відповідно до п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За правилами частини першої статті 28 Закону України від 02 червня 2016 року 1404-VIII «Про виконавче провадження» (31 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження») копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Отже, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження № 61-2884св18), від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц (провадження № 61-894св17), від 21 березня 2018 року № 6-676/10 (провадження № 61-5166св18), від 24 квітня 2018 року № 161/1441/14-ц (провадження № 61-835св18), від 15 серпня 2018 року № 2-1976/10 (провадження № 61-22036св18).

Однак, усупереч вимогам Закону, у матеріалах справи відсутні будь які докази про направлення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа з виконавчим документом на адресу стягувача рекомендованою кореспонденцією. Доказів про отримання банком оригіналу виконавчого листа після його повернення з постановою державного виконавця матеріали справи також не містять.

У відповідності до частини 5 статті 37 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404?VIII «Про виконавче провадження» (ч. 5 ст. 47 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження») повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскільки, Законом України «Про виконавче провадження» визначено спосіб і порядок вручення державним виконавцем оригіналу виконавчого листа стягувачу, зокрема направлення рекомендованим листом про вручення поштового відправлення. Державний виконавець не виконав наведених вимог Закону, за таких умов на стягувача не можуть бути покладені негативні наслідки невиконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків.

Відтак, оскільки відсутні докази належного повернення та вручення стягувачеві оригіналу виконавчого документу, заявник стверджує, що виконавчий документ на його адресу не надходив, це свідчить про підтвердження того факту, що оригінал виконавчого листа було втрачено, а тому є всі підстави для видачі дубліката виконавчого листа з метою забезпечення законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо виконання судового рішення та з метою завершення стадії судового розгляду.

Зважаючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд невірно застосував норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, -оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню на підставі п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, а апеляційна скарга задоволенню.

На підставі підпункту «б» пункту 4 частин 1 статті 382 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат: виходячи з положень статті 141 ЦПК України, понесені АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати у вигляді судового збору за подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа у розмірі 57 грн 63 коп. (а.с. 7) та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 921 грн (а.с. 37), а всього 1 978 грн 63 коп., - слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 20 травня 2019 року скасувати.

Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Видати дублікат виконавчого листа на підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року у цивільній справі № 126/1716/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитної заборгованості.

В задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місцезнаходження 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50) 1 978, 63 (одну тисячу дев`ятсот сімдесят вісім гривень 63 коп) гривень понесених ним судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. В. Ковальчук

підпис Т. Б. Сало

Згідно з оригіналом

Головуюча суддя: Т. М. Шемета

Повний текст постанови складено 29 серпня 2019 року.