Справа № 464/1556/13 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/811/1775/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цапа П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на заочне рішення Сихівського районного суду міста Львова від 28 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (в подальшому - «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в кінцевій редакції позовних вимог якого просило суд ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною продажу, визначеною в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства, та стягнути із відповідачів судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що згідно з кредитним договором №BL9617/К-1 від 07.10.2008 року ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», надав ОСОБА_1 споживчий кредит на суму 275 000 грн. зі сплатою процентної ставки за кредитом 25,25% річних (в подальшому - «Кредитний договір»).

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 07.10.2008 року між Банком та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , що складається з чотирьох кімнат, житловою площею 80,90 кв.м., загальною площею 50,50 кв.м. та комори в підвалі 1,3 кв.м., що належить їм на праві спільної сумісної власності (в подальшому - «Іпотечний договір» та «Предмет іпотеки»).

Позивач виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 331 257 грн. 29 коп., для погашення якої позивач і звернувся до суду з даним позовом (т.1, а.с. 2-4, 61-62).

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Ухвалено в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» за Кредитним договором №BL9617/К-1 від 07.10.2008 року в розмірі 331 257 грн. 29 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки від 07.10.2008 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» по 828 грн. 14 коп. судового збору (т.1, а.с. 227-229).

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 29 грудня 2014 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду міста Львова від 28 листопада 2014 року залишено без задоволення і згадані відповідачі оскаржили це рішення в загальному порядку.

Апелянти просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважають, що суд неправомірно розглянув справу 28 листопада 2014 року і не врахував при цьому поважності неявки відповідача ОСОБА_3 , а відтак останній був позбавлений можливості подати до суду належні та допустимі докази в підтвердження своїх заперечень на позовні вимоги Банку, а саме: про те, що у спірній квартирі з 20.02.2006 року є зареєстрованою та фактично проживає неповнолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак справу було розглянуто без залучення органу опіки і піклування.

Також міститься посилання на те, що спірна квартира була набутою відповідачкою ОСОБА_2 під час її шлюбу з ОСОБА_9 , шлюб з яким було зареєстровано 18.06.1976 року, а відтак вважає, що на неї поширюються положення статті 60 СК України, однак останній своєї згоди на укладення договору іпотеки не давав та до участі у розгляді даної справи не залучався.

Звернуто увагу на те, що в оскаржуваному рішенні «не зазначено іншого постійного жилого приміщення для вселення апелянтів» (т.1, а.с. 263-266; т.2, 47-48).

В ході апеляційного розгляду справи 15 травня 2019 року представники сторін дали свої пояснення по справі (т.2, а.с. 167-168) і, будучи під власноручні розписки повідомленими про продовження апеляційного розгляду справи 12 серпня 2019 року (т.2, а.с. 169), в згадане судове засідання не з`явилися.

При цьому представник апелянтів подав до суду клопотання про продовження апеляційного розгляду справи у його відсутності - у зв`язку з його зайнятістю у іншій (кримінальній) справі (т.2, а.с. 185).

За вище наведених обставин колегія суддів вважає за можливе завершити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін та їхніх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також оглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи Сихівського районного суду міста Львова № 462/1891/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним Договору іпотеки від 07 жовтня 2008 року (в подальшому - «матеріали справи № 462/1891/15-ц»), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як стверджується матеріалами справи, на клопотання апелянта ОСОБА_3 (т.2, 53-56) ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2015 року апеляційне провадження у даній справі було зупиненим - до набрання законної сили рішенням Залізничного районного суду м. Львова по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним Договору іпотеки, укладеного 07 жовтня 2008 року між згаданими позивачами та Банком, яким останній і обґрунтовує даний позов про звернення стягнення на предмет іпотеки(т.2, а.с. 60-62).

Як стверджується матеріалами справи № 462/1891/15-ц, доводи позовної заяви по цій справі фактично були аналогічними до доводів апеляційної скарги на заочне рішення Сихівського районного суду міста Львова від 28 листопада 2014 року, яка є предметом даного апеляційного розгляду, однак рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 25 квітня 2017 року (залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року) ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним Договору іпотеки, укладеного 07 жовтня 2008 року між згаданими позивачами та Банком (справа № 462/1891/15-ц, том 2, арк. 49-56, 128-131), і згаданий Договір іпотеки на даний час (у відповідності до статті 204 ЦК України) залишається чинним та правомірним.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що при укладенні 07 жовтня 2008 року між ОСОБА_10 та Банком Договору іпотеки ніби-то було порушено права неповнолітньої (на той час) ОСОБА_11 та ОСОБА_9 (з яким на той час відповідачка ОСОБА_2 перебувала у шлюбі) до уваги прийматися не можуть.

Позов Банку до відповідачів ОСОБА_1 не містить позовної вимоги про виселення відповідачів з квартири, яка є предметом іпотеки, а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що в оскаржуваному рішенні «не зазначено іншого постійного жилого приміщення для вселення апелянтів», є надуманим і також до уваги прийматися не можуть.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення, а заочне рішення Сихівського районного суду міста Львова від 28 листопада 2014 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 12 серпня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.