ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/46/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Побережної Н.П. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -:

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07 лютого 2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 21600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник ОСОБА_3 , який належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, помер. Його заборгованість перед банком, яка складається із заборгованості за кредитом на день смерті складала 14996 гривень 11 копійок.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , про що свідчить адреса реєстрації.

АТ КБ «ПриватБанк» 30 грудня 2014 року направило претензію кредитора до Шполянської державної нотаріальної контори, відповідь на яку було отримано 26 січня 2015 року, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 з заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки відповідачі від спадщини не відмовились, вони є такими що прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Однак, відповідачі по справі заборгованість померлого не погасили.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 14996 гривень 11 копійок за кредитним договором № б/н від 07 лютого 2008 року та судові витрати.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеністю та невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що відповідно до укладеного договору ОСОБА_3 отримав кредит. Проте, у позичальника, який належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором наявна заборгованість, яка станом на момент його смерті становить 14996 гривень 11 копійок.

З ціллю пред`явлення своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, ПАТ КБ «ПриватБанк» направило претензію кредитора до Шполянської державної нотаріальної контори.

Вказує на те, що судом було встановлено, що місце проживання та реєстрації відповідачів є адреса : АДРЕСА_1 , які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивач не мав можливості самостійно встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини тому вказану обставину мав встановити сам суд.

А тому встановивши, що відповідачі спадщину прийняли, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника, місцевий суд безпідставно відмовив позивачу у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк пред`явлення претензії та не надав суду належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтована позовна заява.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 лютого 2008 року, шляхом підписання заяви, між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського управління юстиції у Черкаській області (а.с. 20), внаслідок чого відкрилась спадщина.(ст..1220 ЦК України)

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З вказаної норми права слідує, що до складу спадщини входять не лише права, а і обов`язки, серед яких не виключаються і обов`язки які виникли на підставі укладеного договору кредиту.

Частиною 2 статті 1281 ЦК України, в редакції чинної на час виникнення правовідносин, встановлено, що Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до висновку зробленого Верховним судом в постанові від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

30 грудня 2014 року, тобто в межах строку встановленого статтею 1281 ЦК України, позивач направив претензію кредитора до Шполянської державної нотаріальної контори з проханням повідомити ПАТ КБ "Приватбанк" чи заводилась спадкова справа після померлого боржника ОСОБА_3 , включити кредиторські вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 14996,18 грн., надіслати інформацію стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину.

Таким чином позивач дотримався строків пред`явлення вимоги до спадкоємців, а тому висновок суду першої інстанції, про те, що ним вказані строки порушені не відповідає фактичним обставинам справи.

З листа Шполянської державної нотаріальної контори від 16.01.2015 року №20/02-14 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ніхто не звертався. Згідно претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» заведено спадкову справу №10/2015 (а.с.25).

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В даній нормі права застосовано такий термін як приживав.

Цивільний кодекс визначає місце проживання фізичної особи як житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово і не пов`язує вказаний термін з реєстрацією. (ч.1 статті 29 ЦК України)

Тому наявність у копіях паспортів відповідачів реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , за якою проживав позичальник ОСОБА_3 , сама пособі беззаперечно не стверджує факт постійного проживання відповідачів за вказаною адресою, що б підтверджувало доводи банку про прийняття відповідачами спадщини в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України.

Окрім цього, статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Матеріали справи не містять доказів належності померлому ОСОБА_3 будь-якого майна, у межах вартості якого, спадкоємці в порядку, передбаченому статтею 1282 ЦК України, могли б задовольнити вимоги банку за кредитним договором.

Посилання апелянта на те, що вказані обставини суд повинен був встановити сам, є нічим іншим, як перекладенням обов`язку позивача доводити, як сторони у справі, на суд, а тому є необґрунтованим.

За таких обставин, суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, оскільки неправильно встановлений судом першої інстанції один факт, не впливає на правильне по суті ухвалене рішення суду.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення, а рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Побережної Н.П. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 22 серпня 2019 року.

Судді