Провадження № 22-ц/810/396/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, січня місяця, 16-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю., за участю секретаря судового засідання Сінько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 вересня 2018 року у цивільній справі за поданням державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Красавської Марини Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року старший державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Красавська М.Є. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 В обґрунтування подання державним виконавцем було зазначено, що на виконанні у Лисичанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходиться виконавче провадження 49041372 з виконання виконавчого листа № 428/2184/15-ц виданий 07.09.2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 16 200 грн., судовий збір у розмірі 243, 60 грн. та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420 грн., а всього - 16 863, 60 грн. Державний виконавець, відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», проводив виконавчі дії, щодо встановлення майнового стану боржника з метою виконання рішення суду, проте рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. У зв'язку із викладеним державний виконавець просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 428/2184/15-ц, виданий 07.09.2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 16 200 грн., судовий збір у розмірі 243, 60 грн. та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420 грн., а всього - 16 863, 60 грн.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 25 вересня 2018 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Красавської М.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 було відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Сєвєродонецького міського суду луганської області від 25 вересня 2018 року, та ухвалити по справі нове рішення яким подання старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Красавської М.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 задовольнити.

Вислухавши доповідача та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Постановляючи ухвалу від 25 вересня 2018 року про відмову у задоволенні подання старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду клопотання державним виконавцем не було доведено належними та допустимими засобами доказування факт ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язання за рішенням суду, державним виконавцем не було вчинено всіх дій, що є передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та спрямовані на погашення заборгованості. При розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що постановою головного державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Аббасовим Р.І. від 05.10.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа та зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Державним виконавцем здійснювалися певні заходи щодо виявлення майна боржника та встановлення майнового стану боржника (а.с.5-10). Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб. Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Між тим, матеріали справи не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем необхідних положень ст. 26,28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, відсутні докази отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником та відсутні докази, що ОСОБА_3 був обізнаний щодо наявності такої постанови, тоді як самі по собі відомості про відсутність майна та доходів не є свідченням того, що особа ухиляється від виконання зобов'язань. Зазначені вище обставини свідчать про те, що державним виконавцем при зверненні до суду із поданням не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що боржник у визначеному законом порядку був повідомлений про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим листом та що йому було надано строк для добровільного виконання, як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують - адже висновки суду в оскарженій ухвалі ґрунтуються на наданих виконавцем до подання матеріалах та їх змісті. Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Ч.2 Ст. 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов'язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення. Із системного аналізу ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Тобто, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов'язань, за умови об'єктивної спроможності божника виконувати зобов'язання, відсутності перешкод для цього. Оскільки, відповідно до частини 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця то саме на останнього покладається тягар доказування. Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження. Документи, які надані державним виконавцем не підтверджують саме факту ухилення боржника від виконання зобов'язань. Державним виконавцем як при зверненні до суду із поданням, так і під час розгляду судом першої інстанції подання, до суду надано копію заяви ОСОБА_1 (а.с. 11), копію постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.3), копію виконавчого листа (а.с.4), копію відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_3 (а.с.5), запиту державного виконавця стосовно майна ОСОБА_3 (а.с.6), відповіді на запит (а.с.7-10). Колегія суддів вважає, що надані документи підтверджують, що державним виконавцем вживалися заходи до примусового виконання виконавчого провадження, однак надані документи не підтверджують умисного ухилення боржника від виконання зобов'язання, оскільки як зазначалося вище не надано доказів того, що боржник отримав копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову в задоволенні подання державного виконавця відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, оскільки доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язання державним виконавцем суду разом с клопотанням не було надано.

За таких підстав, колегія суддів судової палати, вважає доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, неправильне застосування норм процесуального права при її постановленні, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 вересня 2018 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 січня 2019 року.

Головуючий

Судді