Справа № 342/900/18
Провадження № 2/342/80/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Чорновола, 3 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № 439 від 11.05.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної ОСОБА_5 народних депутатів №11 від 13 січня 1988 року, головою колгоспного двору по вул. Чорновола, 3 (бувша Суворова, 3) в с. Чернятин Городенківського району була його мама ОСОБА_6. Остання при житті, 28 листопада 2008 року, зробила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно та все те що належатиме їй за законом на день смерті заповіла позивачу. Заповіт був складений і посвідчений секретарем Чернятинської сільської ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі № 381. ОСОБА_6 померла 29 січня 2018 року. У визначений Законом термін позивач звернувся до приватного нотаріуса, де 03.08.2018 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні паї покійної матері. Однак, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами у звязку з тим, що житловий будинок належить колгоспному двору, а частки в колгоспному дворі не визначені. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 р. не втратили право на частку в його майні. В даному господарстві станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані: мати ОСОБА_6, позивач, невістка ОСОБА_2, внука Озарко (в шлюбі ОСОБА_4) ОСОБА_7, внука ОСОБА_3. Батько позивача ОСОБА_8 в 1967 році розлучився з мамою і виїхав в Луганську область, де в 2008 році помер (зі слів односельчан). Відповідачі на частки у спадковому майні не претендують, з приводу оформлення спадщини та виділення частки члена колгоспного двору не зверталися. Позивач проживав разом з матірю на час її смерті, вели спільне господарство, проводив її поховання. Після смерті матері фактично прийняв спадщину - утримує будинок в належному стані, обробляє земельну ділянку, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити.

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

З копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11 травня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної ОСОБА_5 народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13 січня 1988 р., слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Чернятин по вул. Суворова за № 3, дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6.

Згідно витягу № 539, виданого 04 липня 2018 року Чернятинською сільською радою з погосподарської книги № 10 (ос. рах. 925) Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 рік по господарству в с. Чернятин вул. Чорновола, 3 (бувша Суворова, 3), суспільна група господарства колгоспники, станом на 15.04.1991 рік в господарстві були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, невістка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, внука ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, внука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, у звязку із одруженням 30.08.2005 р. змінила дошлюбне прізвище «Озарко» на «Регуш», актовий запис за № 13 від 30 серпня 2005 р., що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 038192, виданого 23 липня 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області.

За заповітом, посвідченим 28.11.2008 р. секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району, зареєстрованим в реєстрі за № 381, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, жителька с. Чернятин все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі й житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Чорновола, 3 в с. Чернятин, - заповіла ОСОБА_1. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 46486988, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52175453, виданою 06.06.2018 р. приватним нотаріусом ОСОБА_5

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, померла 29.01.2018 р. у віці 77 років в с. Чернятин Городенківського району, актовий запис № 1 від 30 січня 2018 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 262426, виданого 30 січня 2018 року виконкомом Чернятинської сільської ради. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Довідкою № 537, виданою 04 липня 2018 р. виконкомом Чернятинської сільської ради підтверджується, що ОСОБА_6, яка померла 29.08.2018 р., проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_8; на момент її смерті в господарстві були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, невістка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, внука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5

Те, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, є сином ОСОБА_6, стверджується копією свідоцтва про народження серії IV-УР № 877209, виданого 25 вересня 1961 р. виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради, запис за № 74 від 20 вересня 1961 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.08.2018 р. (спадкова справа № 63/2018), зареєстрованого в реєстрі за № 1335, вбачається, що ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 29 січня 2018 р., успадкувавши земельну ділянку площею 1,3100 гектара, що розташована в с. Чернятин Городенківського району, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 027631.

Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обовязкову частку в спадщині ОСОБА_6, - судом не встановлено.

До складу спадщини ОСОБА_6 входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Чорновола, 3 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області.

Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 від 14.08.2018 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за № 3 по вул. Чорновола в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що документи, які підтверджують право власності на спадковий житловий будинок, видані на імя спадкодавця ОСОБА_6, як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити її частку в житловому будинку та видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок.

З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1967 р., господарські будівлі та споруди в 1970, 1989, 1990, 1991 роках. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Чорновола, 3 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області станом на 10.07.2018 р. становить 90 477грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 10072018_00320, складеного ФОП ОСОБА_10 За згаданим господарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд розміром 0,18 га, що підтверджується довідкою № 536, виданою 04 липня 2018 р. виконкомом Чернятинської сільської ради.

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_6, фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_6, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Чорновола, 3 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області не встановлено, колишні члени колгоспного двору - відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Чорновола, 3 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - вул. Чорновола, 3, с. Чернятин, Городенківський район, Івано-Франківська область; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Місце проживання відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 - вул. Чорновола, 3, с. Чернятин, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Місце проживання відповідачки ОСОБА_4 - вул. Незалежності, 15, с. Чернятин, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 18.01.2019 року.

Суддя: Ничик Г. І.