Провадження № 2/201/1088/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення майнової і моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування, субсидіарне стягнення майнової шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

04.10.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (далі - ОСОБА_3 «СК «Юнівес» про стягнення майнової і моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування, субсидіарне стягнення майнової шкоди (а.с. № 4 - 7).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 10.10.2018р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, положень ч.1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 48).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.03.2018р. сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухаючись в районі буд. 19 по пр. Героїв у м. Дніпрі, не обравши безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв зіткнення із автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, після чого останній продовжив некерований рух та здійснив зіткнення із автомобілем НОМЕР_3, який належить позивачеві

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2018р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 5436 від 05.03.2018р., виконаного на замовлення позивача, розмір спричиненого матеріального збитку власнику автомобіля НОМЕР_3 (з урахуванням зносу) складає 37 567,16 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля (без урахування зносу) - 45 809,81 грн. За складання висновку позивач сплатив 1 700 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована ОСОБА_3 «СК «Юнівес» згідно з полісом № АМ/1522525.

Позивач звернувся до ОСОБА_3 «СК «Юнівес» із заявою про виплату страхового відшкодування, яким 23.05.2018р. виплачене страхове відшкодування у розмірі 20 026,35 грн. з урахуванням зносу та за вирахуванням ПДВ.

Потім позивач звернувся до ОСОБА_3 «СК «Юнівес» із заявою від 19.07.2018р. про доплату ПДВ, до якої додав документи, які підтверджують оплату за ремонт автомобіля в сумі 45 032,75 грн. ОСОБА_3 «СК «Юнівес» відмовило позивачеві у виплаті ПДВ у звязку із тим, що позивачем не надано документів, що підтверджують здійснення відновлювального ремонту платником ПДВ.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачають, що ремонт автомобіля має бути проведений виключно на СТО, яке є платником ПДВ., а передбачає доплату ПДВ за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Позивач вважає безпідставним здійснення страховою компанією оцінки вартості матеріального збитку своїм оцінювачем ОСОБА_5 і складання ним звіту № 466 від 19.05.2018р., оскільки позивачем були представлені страховику всі необхідні документи, які підтверджують розмір заявленої шкоди, у т.ч. висновок експерта ОСОБА_6 № 5436 від 05.04.2018р. Тому ОСОБА_3 «СК «Юнівес» мала взяти його за основу, а також здійснити доплату утриманої суми ПДВ на підставі наданих документів, які підтверджують факт ремонту.

Різниця між страховою виплатою і розміром завданого матеріального збитку, визначеним у висновку експертного дослідження № 5436 від 05.04.2018р. у розмірі складає 17 540,81 грн. з ПДВ (37 567,16грн. - 20 026,35грн.).

У звязку із тим, що реальні збитки позивача по ремонту автомобіля склали 45 032,75 грн., що підтверджується наряд-заказами і квитанціями про оплату за ремонт, різниця у розмірі 7 465,59 грн. між належним розміром страхової виплати згідно висновку № 5436 від 05.04.2018р. і вартістю ремонту повинна бути стягнута із ОСОБА_2

На думку позивача, з огляду на положення ст.ст. 619, 1194 ЦК України, ОСОБА_2 несе додаткову (субсидіарну) відповідальність поряд зі страховиком на суму матеріальної шкоди 17 540,81 грн., у тому випадку, якщо буде встановлено, що ця сума повинна бути компенсована не страховою компанією, а винуватцем пригоди.

На підставі вищевикладеного, просив стягнути ОСОБА_3 «СК «Юнівес» страхове відшкодування у розмірі 17 540,81 грн., стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 7 465,59 грн., що є різницею між страховою виплатою та вартістю ремонту автомобіля, стягнути з ОСОБА_2 в якості субсидіарної відповідальності матеріальну шкоду у розмірі 17 540,81грн., витрати за послуги експерта у розмірі 1 700 грн., моральну шкоду у розмірі 11 169 грн., стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 «СК «Юнівес» пропорційно витрати по оплаті правової допомоги у загальному розмірі 4 500 грн., а також пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати по оплаті судового збору у загальному розмірі 1 409,60 грн., яка складається із оплати судового збору за відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 704,80 грн. та за відшкодування моральної шкоди у розмірі 704,80 грн.

Відповідач - ОСОБА_3 «СК «Юнівес» позовні вимоги не визнав. 27.11.2018р. представник відповідача - ОСОБА_7 (діє на підставі довіреності від 09.12.2017р. а.с. № 83) надав письмовий відзив на позов разом із доданими документами (а.с. № 52 - 82), в якому зазначив, що дійсно 21.03.2018р. до ОСОБА_3 «СК «Юнівес» звернувся ОСОБА_8 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 18.03.2018р. на пр. Героїв в м. Дніпро за участі водія ОСОБА_8, який керував автомобілем НОМЕР_4, водія ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_5 і водія ОСОБА_2, який керував автомобілем Chevrolet, д.н.з. АЕ152610.

На момент ДТП транспортний засіб Chevrolet, д.н.з. АЕ 152610, був забезпечений ОСОБА_3 «СК «Юнівес» за полісом №АМ/1522525 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до Звіту №466 від 19.05.2018р. про оцінку вартості матеріального збиту завданого власнику автомобіля ЗАЗ, д.н.з. АЕ17181Н, складеного на замовлення страховика оцінювачем ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 20 026,35 грн. ОСОБА_3 «СК «Юнівес» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 20 026,35 грн. власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_4.

З наданим позивачем висновком експертного дослідження №5436 від 05.03.2018р. експерта ОСОБА_6 відповідач не погоджується у звязку із необґрунтованим завищенням цін на запасні частини; необґрунтованою заміною деталей, які підлягають ремонту (капот, тримач ліхтаря, бічна рама; включенням до ремонтної калькуляції пошкоджень, що не відносяться до ДТП (вітрове скло, ущільнювач вітрового скла, клей к-т вітрового скла - вартість складових складає 36718,72); необґрунтованим завищенням цін на матеріали, необхідні для здійснення ремонтно-відновлювальних робіт. Вважає, що ці корегування значно вплинули на результати оцінки, що значно збільшило вартість відновлювального ремонту. Крім того, в поясненнях до калькуляції зазначено, що ціни збільшено на 20, а тому припускає, що дана позначка передбачає розмір ПДВ.

На підставі вищевикладеного, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи категорію спору (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), наданий відповідачем ОСОБА_3 «СК «Юнівес» письмовий відзив на позов, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) відповідно до положень ч.13 ст. 7, ч. 1 ст. 274 та ч.5 ст. 279 ЦПК України (ухвала від 10.10.2018р. а.с. № 48).

Саме з тих норм, з урахуванням вимог ст. 278 ЦПК України, сторона відповідача надала суду письмовий відзив на позовну заяву. Позивач, який 03.01.2019р. отримав поштою цей письмовий відзив, не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив у передбачений законом 10-ти денний термін строк.

Під час розгляду справи в порядку спрощеного провадження суддею не знайдено достатніх підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 «СК «Юнівес» про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. № 84), оскільки відповідачем не надано аргументів вважати, що висновок експертного дослідження №5436 від 05.03.2018р. проведено з порушенням правил відповідних ОСОБА_5 або є обставини, які виключають участь автотоварознавця у проведенні дослідження.

Отже на думку судді, це клопотання є нічим іншим, ніж намаганням затягнути розгляд справи, яка знаходиться в провадженні суду більше 3-х місяців.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Як вбачається з постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2018р., що набрала законної сили 23.04.2018р., ОСОБА_2 18.03.2018р. о 15 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Шевролет», д.н.з. АГ 1526 10, рухався в районі буд. № 19 по пр. Героїв в м. Дніпрі, де, не обравши безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_6, під керуванням водія ОСОБА_4, після чого останній продовжив некерований рух та здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_7, під керуванням водія ОСОБА_8 Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Означеною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. № 9).

Автомобіль «ЗАЗ» «Ланос», д/н НОМЕР_8 належить позивачеві ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії ВХМ № 617218 (а.с. № 8).

Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу «Шевролет», д/н АЕ 26 ІО, ОСОБА_2 була застрахована ОСОБА_3 «СК «Юнівес», що видно з полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ1522525, що не заперечується відповідачем ОСОБА_3 «СК «Юнівес» (а.с. № 55).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

На замовлення позивача судовим експертом ОСОБА_6 здійснено оцінку матеріального збитку. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 5436 від 05.03.2018р. сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_9, складає 37 567,16 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, а вартість відновлювального ремонту становить 45 809,81 грн. (а.с. № 11 - 15).

Позивач 22.03.2018р. звернувся до страховика ОСОБА_3 «СК «Юнівес» з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив напрямок регламентної оплати його картковий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» № 5168 7573 3614 3088 (а.с. № 56).

04.05.2018р. позивач надав страховику експертний висновок ОСОБА_6 № 5436 від 05.03.2018р., що підтверджується відміткою про реєстрацію в журналі вхідної кореспонденції страховика № 18/05/04-3 04.05.2018р. (а.с. № 11).

На замовлення ОСОБА_3 «СК «Юнівес» субєктом оціночної діяльності ОСОБА_5 виконано звіт про оцінку вартості матеріального збитку автомобілю НОМЕР_9, № 466 від 19.05.2018р., яким визначена вартість матеріального збитку в сумі 20 026,35 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (а.с. № 57 67).

Як видно з матеріалів справи, огляд транспортного засобу здійснено експертом самостійно, без присутності власника ОСОБА_9, що видно з протоколу огляду транспортного засобу від 22.03.2018р. (а.с. № 79). Відомостей про те, що позивач був запрошений на огляд ТЗ відповідачем не надано.

З урахуванням цього звіту, ОСОБА_3 «СК «Юнівес» сплачено позивачеві страхову виплату в сумі 20 026,35 грн., що підтверджено випискою з його банківської карти і платіжними дорученнями № 26660 від 23.05.2018р. (а.с. № 10, 82).

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як вбачається з Висновку експерта автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 5436 від 05.03.2018р., експертом визначено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей (0,491), що підлягають заміні, складає 45 809,81 грн. ПДВ експертом не враховано, тобто ця вартість визначена без ПДВ.

Згідно з пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сума франшизи компенсується страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки.

Відповідно до положень ст. 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 1.6 ОСОБА_5 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003р. відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Відповідач, заперечуючи підхід визначення експертом позивача ОСОБА_6 вартості робіт по відновленню КТЗ, вказує, що експертом ОСОБА_6 необґрунтовано завищені ціни на запчастини і матеріали, вказана заміна зайвих деталей, зайві пошкодження.

Проте, у висновку експерта ОСОБА_6І № 5436 від 05.03.2018р. зазначено, що автомобіль оглянутий експертом у присутності довіреної особи власника і представника СК «Юнівес». Протокол від 27.03.2018р. підписаний представником СК «Юнівес». У протоколі огляду вказано, що пошкодження записані вірно. Зауважень до протоколу, у т.ч. з приводу переліку пошкоджень, останнім не надано (а.с. № 12, 16).

За правилами п. 5.2. Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Згідно з п. 5.7. Методики після закінчення дослідження КТЗ оцінювач (експерт) у разі потреби ознайомлює заінтересованих осіб, залучених до технічного огляду КТЗ, з його результатами.

Законодавством не передбачено обов'язку оцінювача та/або замовника оцінювача здійснювати виклик заінтересованих осіб для проведення оцінки завданого матеріального збитку.

Отже, складання протоколу без присутності власника не є підставою вважати, що протокол огляду транспортного засобу складений з порушенням вимог ОСОБА_5, адже протокол складається експертом, який має відповідну кваліфікацію.

Натомість, відповідачем ОСОБА_3 «СК «Юнівес» не представлено відомостей про те, що позивач був запрошений експертом ОСОБА_5 на огляд автомобіля 22.03.2018р. У звіті № 466 від 19.05.2018р. зазначено, що пошкодження зафіксовані експертом під час особистого огляду.

Виходячи з цього, не можна прийняти до уваги твердження відповідача ОСОБА_3 «СК «Юнівес» про те, що перелік пошкоджень, які визначені експертом ОСОБА_5 є вичерпним і правильним, а у протоколі огляду, складеному експертом ОСОБА_6 є зайві пошкодження, які не мають відношення до ДТП. З урахуванням того, що представник ОСОБА_3 «СК «Юнівес» був присутній під час огляду автомобіля експертом ОСОБА_6, заперечень щодо переліку пошкоджень не висловив, висновок експерта позивачем був наданий у відповідності до вимог закону разом із заявою про виплату страхового відшкодування страховику, останнім не спростований, суд вважає що висновок експерта ОСОБА_6 № 5436 від 05.03.2018р. є належним і допустимим доказом у справі.

Як видно з висновку експерта ОСОБА_6, вартість ремонтно-відновлювальних робіт визначена згідно калькуляції, складеної зва результатами технічного огляду колісного транспортного засобу, вартість часу на ремонтно-відновлювальні роботи приймалася згідно з даними заводу-виробника, вартість нормо-годин приймалась згідно з даними Бюлетня автотоварознавця, випуск № 99. Донецький НДІСЕ, ІОЦ СЕУ, Донецьк, 2018р.

Згідно з п. 7.53.10. Методики, визначення вартості відновлювального ремонту для КТЗ, що ввозяться на митну територію України, має такі особливості: нормативи трудомісткості заміни пошкоджених деталей і їх пофарбування приймаються за даними виробника КТЗ, а ремонту - за даними, наведеними в додатку 7;

нормативи трудомісткості з усунення перекосів кузова КТЗ іноземного виробництва приймаються за аналогом з КТЗ виробництва країн СНД (якщо інше не визначено в нормативних, технологічних документах);

надбавки на ремонтні роботи, передбачені підпунктом 8.5.5 цієї ОСОБА_5, залежно від строку експлуатації КТЗ не нараховуються;

вартість матеріалів для ремонту приймається за даними виробника КТЗ, виробника лакофарбових та інших матеріалів або відповідно до підпункту 8.5.9 пункту 8.5 цієї ОСОБА_5;

Згідно з п. 7.53.12. Методики за вартість нової складової частини приймається її ціна у дилера виробника КТЗ, а також з комп'ютерних програмних продуктів, за даними виробників КТЗ і довідкової літератури, зокрема наведеної в додатку 8 п. 1 Періодичний довідник "Бюлетень автотоварознавця". - ДНДІСЕ, ІОЦ СЕУ, Донецьк, та з ресурсів мережі Інтернет з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї ОСОБА_5.

Відповідно до п. 8.5.3., 8.5.6. Методики вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Ср) може визначатися як добуток від трудомісткості ремонту в нормо-годинах і вартості нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт регіональної.

Визначення необхідних ремонтних операцій, а також трудомісткості ремонту приймається на підставі нормативних документів виробника КТЗ або розроблених на замовлення (за участю) виробника КТЗ..

У разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства.

Якщо документальне підтвердження відновлення КТЗ на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві відсутнє або на підприємстві не застосовуються норми праці у нормо-годинах ремонтно-відновлювальних робіт, то використовується вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт регіональна за даними довідкової літератури, зокрема довідника "Бюлетень автотоварознавця" (періодичний довідник).

Отже, вартість відновлювального ремонту, визначена експертом за даними заводу-виробника і Бюлетня автотоварознавця, що відповідає вимогам ОСОБА_5.

Означене спростовує твердження відповідача ОСОБА_3 «СК «Юнівес» про завищення цін експертом ОСОБА_6 та штучне збільшення вартості відновлювального ремонту.

Відповідно до п. 8.5.7. 5.8.9. Методики для визначення обсягу робіт з пофарбування слід виходити з необхідності цілісного (якщо інше не передбачено технологією виробника КТЗ чи виробника лакофарбових матеріалів) пофарбування усіх замінених або відновлених складників, а також тих, які стикуються з ними, якщо внаслідок згаданих операцій їхня поверхня пошкоджується.

Якщо пофарбуванню підлягає не менш як 50% поверхні КТЗ залежно від обсягу і характеру пошкоджень, то до розрахунку вартості робіт з пофарбування включається або повне пофарбування зовнішніх і внутрішніх поверхонь кузова, або пофарбування тільки зовнішньої поверхні.

Кількість та вартість необхідних для ремонту матеріалів визначаються за інформацією довідкової літератури та комп'ютерних програм, розроблених за даними виробника КТЗ або за даними виробника лакофарбових (основних) і допоміжних матеріалів (додаток 8).

У разі відсутності довідкової бази, яка регламентує кількість та вартість матеріалів для пофарбування, антикорозійної і протишумової обробки кузова (кабіни), вартість матеріалів для виконання лакофарбового покриття визначається залежно від вартості робіт з пофарбування за такими відсотками: 60% - 70% - у разі покриття меламіноалкідними емалями; 100% - 110% - у разі покриття емалями з ефектом "металік"; 120% - 130% - у разі покриття емалями з ефектом "перламутр". Вартість матеріалів для захисту кузова від корозії дорівнює 40% - 50% від вартості робіт з відповідної обробки кузова.

Як видно з калькуляції до експертного висновку ОСОБА_6 № 5436 від 05.04.2018р., ціни на лакофарбові матеріали визначені як ціни + 20%, що не перевищує процент, визначений методикою (від 60 до 130 %), тому нарахування такої надбавки у розмірі 20%, є цілком допустимим і відповідає вимогам ОСОБА_5. Означене спростовує припущення відповідача про те, що ця надбавка є ставкою ПДВ 20%.

Отже, слід дійти висновку про те, що відповідачем не наведено належних аргументів на спростування висновку експерта позивача.

Обидва експерти на власний розсуд оглянули пошкоджений ТЗ і складали протоколи огляду. З огляду на те, що представником відповідача не надано доказів на спростування того обсягу пошкоджень, що були визначені експертом ОСОБА_6, тому з урахуванням принципу змагальності, доходить висновку, що відсутні підстави для сумніву щодо правильності визначення необхідного обсягу ремонтних робіт.

Частиною 1 ст. 106 ЦПК України дозволяє учаснику справи подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

За приписами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Як розяснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997р., при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

При розгляді справи не встановлено обставин недотримання вимог закону експертом ОСОБА_6 при складанні висновку № 5436 від 05.03.2018р., або обставин, які виключають його участь у проведенні дослідження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. № 2658-III, оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Експерт ОСОБА_6 є атестованим експертом України, має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю: 12.2 «Визначення вартості колісних, транспортних засобів, розміру збитку заподіяного власникові - транспортного засобу» (свідоцтво № 544 від 28.09.2001р. видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, дійсне до 20.11.2018р.).

Позивач вважає, що страховиком не повністю відшкодував у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, а тому звернувся до нього з відповідними вимогами.

Суд враховує, що на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону, згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, страховик (ОСОБА_3 «СК «Юнівес») за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

З урахуванням того, що розмір шкоди позивача оцінений у встановленому законом порядку атестованим судовим експертом ОСОБА_6, цим рішенням слід стягнути з ОСОБА_3 «СК «Юнівес» на користь позивача недоплачене страхове відшкодування (за вирахуванням франшизи, яка становить 1 000грн.), в сумі 16 540,81 грн. (37 567,16грн. 20 026,35грн. 1 000грн.).

При цьому, при визначенні дійсної вартості відновлювального ремонту (матеріальної шкоди), слід брати до уваги оцінену матеріальну шкоду без урахування складової ПДВ, що становить 37 567,16 грн., оскільки висновок не містить відомостей про нарахування ПДВ.

Такий висновок зроблено з урахуванням того, що відповідно до п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Отже, всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ.

У зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Таким чином, у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Водночас, у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

Отже, вартість ПДВ відшкодовується страховиком при наданні доказів проведення ремонту автомобіля. Це слідує з того, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 «СК «Юнівес» 23.05.2018р. здійснило страхове відшкодування на банківський рахунок позивача, який він вказав у своїй заяві від 22.03.2018р., а не на рахунок ПП ОСОБА_10, який здійснював ремонт пошкодженого автомобіля (а.с. № 56). Отже, страхове відшкодування було спрямоване страховиком на рахунок, що вказаний позивачем. Ремонтні роботи ПП ОСОБА_10 були виконані пізніше - у квітні 2018р. (а.с. № 28). Після чого, а саме, 19.07.2018р. позивач повторно звернувся до страховика із заявою про відшкодування ПДВ, оскільки ПП ОСОБА_10 є платником ПДВ (а.с. № 35).

При розгляді справи слід дійти висновку, що відмовляючи листом від 08.08.2018р. № 18/08/08-06, у виплаті ПДВ, ОСОБА_3 «СК Юнівес» (а.с. № 36) діяло у відповідності до вимог п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої страхове відшкодування виплачується на підставі заяви про страхове відшкодування. Така заява була подана позивачем 22.03.2018р. Подання заяви повторно у звязку із фактичним здійсненням ремонтних робіт законом не передбачено.

Крім того, суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховуються висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 19.09.2018р. у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18), де зазначено, що статтею 988 ЦК України установлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов'язковим.

За змістом абзацу 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

При розгляді справи не встановлено, що сторони досягли згоди про розмір відшкодування, завданого внаслідок ДТП та при визначенні його розміру керувалися наданими позивачем наряд-заказами № 495 від 12.04.2018р. і № 607 від 18.04.2018р. та калькуляцією про оплату за ремонт.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 2.4 ОСОБА_5 передбачено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та ОСОБА_5.

Враховуючи те, що вартість матеріального збитку підтверджена позивачем висновком експертного дослідження № 5436 від 05.03.2018р., який є належним доказом, а відповідачем ОСОБА_3 «СК «Юнівес» не спростовано його невідповідність вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та ОСОБА_5, є підстави прийняти такий висновок експерта до уваги, на підставі якого стягнути із страховика на користь позивача недоплачене страхове відшкодування.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи у полісі № АМ/1522525 встановлений в розмірі 1 000грн. (а.с. № 55).

Таким чином, зі страховика підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 16 540,81 грн. (37 567,16грн. 20 026,35грн. 1 000грн.).

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 варто зазначити.

Дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик). Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. З наведеного слідує, що особа, яка завдала шкоди, зобов'язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211св18).

У звязку із цим, між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 продовжує діяти деліктне (первісне) зобов'язання, при якому за загальним правилом особа, яка завдала шкоди, зобов'язана відшкодувати її потерпілому.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Факт здійснення витрат на ремонт автомобіля в сумі 45 032,75грн. підтверджений позивачем наряд-заказами № 495 від 12.04.2018р. і № 607 від 18.04.2018р. та квитанціями про оплату за ремонт (а.с. № 28 30).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

На підставі п. 36.6. ст. 36 Закону з відповідача ОСОБА_2 має бути стягнута і сума франшизи в розмірі 1 000грн.

Варто зазначити, що вимоги позивача до ОСОБА_2 про стягнення суми майнової шкоди 17 540,81грн., як з субсидіарного відповідача, не гуртуються на законі, оскільки страхове відшкодування і майнова шкоди є різними за правовою природою. А тому кожен з відповідачів несе самостійну цивільно-правову відповідальність за цим позовом договірну і деліктну.

З огляду на зазначене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 8 465,59грн. (45 032,75грн. 36 567,16грн.), а з ОСОБА_3 «СК «Юнівес» підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування в сумі 16 540,81грн. (36 567,16грн. 20 026,35грн.).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суддею враховані обставини справи, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, які зазнав позивач, тривалість немайнових втрат та враховуючи вимоги розумності і справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 1 000 грн., оскільки після дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав стрес через пошкодження автомобіля, змінилося його життя, оскільки неможливість користуватись автомобілем позбавила звичного для нього порядку організації життя. Розмір моральної шкоди, визначений позивачем - 11 169грн. (3 мінімальних заробітних плати) є завищеним. Крім того, позивачем не доведено, чому саме в його випадку, розмір моральної шкоди він визначає у кратному співвідношенні до розміру мінімальної заробітної плати.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, то їх слід розподілити наступним чином.

При подачі позову позивачем сплачено наступні судові витрати на загальну суму 7 609грн.60коп. (судовий збір по 704грн.80коп. за кожну з позовних вимог майнового та немайнового характеру (а.с.№2, 3), витрати по оплаті проведення експертизи 1 700грн. (а.с.№27) і витрати на правничу допомогу 4 500грн. (а.с.№39)).

З огляду на те, що загальний розмір вимог майнового характеру, заявлених позивачем як до ОСОБА_3 «СК «Юнівес», так і до ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі і позивачем сплачений судовий збір у мінімальному розмірі 704грн. 80коп., вважаю за необхідне стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача по 352грн.40коп. в рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою судового збору.

Крім того, з кожного з відповідачів на користь позивача на підставі ст. 139 ЦПК України слід стягнути по 850грн. витрат по оплаті послуг експерта, які були сплачені згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 5436 від 27.03.2018р. в загальному розмірі 1 700грн. (а.с.№27).

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 задоволені частково, то враховуючи розяснення, що містяться в п. 36 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 352грн. 40коп., а в іншій частині в стягнення судового збору слід відмовити.

Що стосується вимог про стягнення суми правничої допомоги в розмірі 4 500грн. (а.с.№39), то приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 137 ЦПК України такі витрати стягуються виключно у звязку з правничою допомогою адвоката, а позивачем не надано до суду документів, що підтверджують, що ФОП ОСОБА_11 є адвокатом (свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю), то слід відмовити у стягненні на користь позивача витрат по платі правової допомоги.

Таким чином, загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 «СК «Юнівес» на користь позивача становить 1 202грн. 40коп. (352грн.40коп. судовий збір при подачі позову + 850грн. витрати за проведену експертизу), а загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 становить 1 554грн. 80коп. (352грн.40коп. судовий збір при подачі позову за вимогами майнового характеру + 352грн.40коп. за вимогами немайнового характеру + 850грн. витрати за проведену експертизу).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 1172, 1188, 1166, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою спільним Наказом МУЮ та ФДМУ від 24.11.2003р. № 142/5/2092, ст.4, ч. 13 ст. 7, ст.ст.10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення майнової і моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» в рахунок страхового відшкодування 16 540 грн. 81 коп. (шістнадцять тисяч пятсот сорок грн. 81 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 8 465 грн. 59 коп. (вісім тисяч чотириста шістдесят пять грн. 59 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. (однієї тисячі грн.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення решти суми страхового відшкодування, до ОСОБА_2 про субсидіарне стягнення майнової та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь ОСОБА_12 судові витрати у розмірі 1 202грн.40коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 554грн.80коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Ткаченко