Справа № 683/1008/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Андрощука Є.М.

з участю секретаря Васічевій О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м.Старокостянтинова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсною заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у липні 2018р. звернулась з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсною заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, який помер 02 жовтня 2013 року. В обґрунтування позову посилалась на те, що 02 жовтня 2013 року помер її та відповідача батько - ОСОБА_5. До спадкоємців також належала його дружина та їх матір ОСОБА_6 У склад спадкового майна входить будинковолодіння по пров.Червонофлотському,2 в м.Старокостянтинові. Вона подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька, а їх матір подала заяву про відмову у прийнятті спадщини та 14 жовтня 2014 року померла. Відповідач у справі також подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька, однак в останній день подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Разом з тим, відповідач є громадянином РФ, постійно проживає там і наміру оформляти свої спадкові права не мав та не має, чим створює їй перешкоди в користуванні спадковим майном. Також у заяві про прийняття спадщини відповідач зазначив неправдиві відомості щодо своєї дати народження, зазначившии, що він народився 31.04.1970 р., а у дійсності він народився 30.04.1970р. Крім того у телефонному режимі вона повідомила брата про звернення до суду з даним позовом і останній не заперечував проти позову.

Зазначена судова справа перебувала в провадженні судді Завадської О.П., яка згідно з Указом Президента України від 19 липня 2018 року №212/2018 переведена шляхом відрядження строком до одного року до Старосинявського районного суду Хмельницької області.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена цивільна справа 31 липня 2018 року надійшла до мого провадження.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просила його задовольнити, з вищенаведених підстав.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини та ч.1 ст.1273 передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а частиною шостою, вказанної статті передбачено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2013 року помер батько позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, що підтверджується даними свідоцтва про смерть ОСОБА_7 1-БВ №216588 від 03.10.2013 р. (а.с.5).

Позивач ОСОБА_3 у визначений законом шестимісячний строк, 04 листопада 2013 року звернулась до Старокостянтинівської держноткотори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.36).

Також, протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, його син відповідач у справі ОСОБА_4 11 жовтня 2013 року звернувсь до Старокостянтинівської держноткотори з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька (а.с.38).

Однак 27 березня 2014 року, тобто протягом шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини та відповідно до ч.5 ст.1269 ЦК України ОСОБА_4 звернувсь до Старокостянтинівської держноткотори з заявою про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 та цією ж заявою, прийняв спадщину після смерті батька (а.с.51).

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем ні в позовній заяві ні в суді не надано належних та допустимих доказів, які б давали законні підстави для визнання недійсною заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, який помер 02 жовтня 2013 року.

Натомість посилання позивача на ті обставини, що відповідач є громадянином РФ, постійно проживає там і наміру оформляти свої спадкові права не мав та не має, чим створює їй перешкоди у користуванні спадковим майном, у заяві про прийняття спадщини відповідач зазначив неправдиві відомості щодо своєї дати народження, зазначивши, що він народився 31.04.1970 р., а у дійсності він народився 30.04.1970р., суд не приймає до уваги як підстави для задоволення позову, з наступного.

Так, визнання позову представником позивача не являється безумовною підставою для задоволення позову та Цивільним кодексом України не передбачено визнання недійсною заяви про прийняття спадщини.

А пунктом двадцять пятим постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування та п.27, вказаної Постанови розяснено, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Крім того, слід зазначити, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто не будь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усіма або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо (п.25 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Крім того помилкове зазначення відповідачем дати свого народження у заяві про прийняття спадщини від 27 березня 2014 року не являється підставою для замовлення позову, оскільки дане не передбачене чинним законодавством.

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки є безпідставними та не доведені у суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 244-246, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсною заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, який помер 02 жовтня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду області через Старокостянтинівський райсуд.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне рішення складено 22 січня 2019 року.

Суддя