Справа № 345/547/19
Провадження № 22-ц/4808/820/19
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Климишина І.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної ягромади Калуського району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, з апеляційною скаргою відділу освіти Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року, ухвалене суддею Кардаш О.І.,

Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування

У лютому 2019 ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила: визнати незаконним та скасувати наказ № 01-к від 11.01.2019 року «Про звільнення ОСОБА_2 », поновити її на посаді директора Зборянського навчально-виховного комплексу І-ІІ ступенів відділу освіти Верхнянської об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області (далі також НВК); стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 150 000 гривень та судові витрати по справі.

Позов мотивовано тим, що оскарженим наказом від 11.01.2019 № 01-к її звільнено з посади директора Зборянського НВК у зв`язку із систематичним невиконанням обов`язків, покладених на неї трудовим договором. Раніше наказом начальника відділу освіти Верхнянської сільської ради ОТГ від 07.06.2017 її вже один раз було звільнено з посади директора Зборянського НВК, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.11.2018 визнано протиправним, поновлено її на посаді та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.02.2019 вказане рішення залишено без змін. Зазначила, що посилання відповідача на рішення виконкому Верхнянської сільської ради ОТГ від 28.04.2017 №25 є повторним, тому неприпустим, як і посилання на розділ 13 Висновку атестаційної комісії державної атестації Верхнянської ОТГ Калуського району Івано-Франківської області від 07.06.2017, в якому вказані порушення, які мали місце у 2014-2016 і за які позивача притягували до дисциплінарної відповідальності та не дотримано строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відповідач в особі начальника відділу освіти Верхнянської ОТГ, після поновлення її на роботі цілеспрямовано перешкоджав у роботі, про що свідчать відповідні акти, які перелічені в оскарженому наказі про звільнення. Вказані акти жодним чином не свідчать про систематичне невиконання ОСОБА_2 посадових обов`язків, а є наслідком упередженого ставлення та перешкоджання у їх виконанні з боку посадових осіб відділу освіти Верхнянської сільської ради ОТГ.

29.12.2018 вона подала заяву начальнику відділу освіти Верхнянської сільської ради ОТГ про звільнення її з посади за власним бажанням, однак 02.01.2019 одержала відповідь, що вказана заява буде розглянута після складання акту комісією службового розслідування, створеною наказом відділу освіти від 21.12.2018 року №195, чим безпідставно змінено підставу звільнення.Вважає, що роботодавець не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпПУ. Окрім цього, позивач зазначала, що неправомірними діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінила в 150 000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано наказ № 01-к від 11.01.2019 року «Про звільнення ОСОБА_2 ».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Зборянського навчально-виховного комплексу І-ІІ ступенів відділу освіти Верхнянської об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області.

Стягнуто з відділу освіти Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 22 276,80 гривень з 11.01.2019 по 24.04.2019.

Стягнуто з відділу освіти Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_2 5000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з відділу освіти Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_2 1921 гривню судового збору.

Іншу частину судових витрат вирішено компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач порушив право позивачки на працю, незаконно звільнивши її із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, що доведено у зібраними у справі доказами. Зокрема, суд вважав, що в матеріалах справи відсутні пояснення позивача по суті порушень зазначених у актах (які стали підставою для звільнення), а також дані про відмову від їх дачі. Також суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів про систематичне порушення позивачем трудової дисципліни, а складені акти, які стали підставою для її звільнення, є односторонніми та суб`єктивними. Окрім цього, значна кількість проведених перевірок за за короткий період часу свідчить про упереджене відношення з боку керівництва відділу освіти до позивачки та ймовірне втручання в її роботу, хоча органи управління освітою не мають повноважень з безпосереднього управління закладами освіти. Поновивши позивачку на посаді, суд першої інстанції стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу. Також суд вважав, що діями відповідача, що полягали у незаконному звільненні, позивачці завдано моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На дане рішення начальник відділу освіти Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, а судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про безпідставність та численність перевірок, а також про відсутність повноважень на проведення перевірок у Зборянському НВК є необґрунтованим, не відповідає законодавству та статуту закладу.

Апелянт стверджує, що грубим порушенням трудового законодавства позивачем є невиконання наказу відділу освіти Верхнянської ОТГ від 07.09.2018 року №114 «Про організацію методичної роботи в 2018-2019 роках», а саме неявка належним чином повідомленого позивача на нараду керівників закладів освіти у Станькову ЗОШ без поважних причин, адже присутність на нараді керівників закладів освіти є обов`язком для директора закладу освіти.

Судом не надано належної оцінки тому факту, що відповідно до наказу №34-к від 06.12.2018 року, який є чинним та законним, ОСОБА_2 оголошено догану. Тому судом не враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14.01.2019 року у справі №344/9143/17.

Після оголошення догани 06.12.2018 року позивачем вчинено низку дій, що свідчать про систематичне порушення трудової дисципліни. Відповідно до акту комісії відділу освіти Верхнянської ОТГ від 06.12.2018 року №5 встановлено, зокрема, щодиректором ОСОБА_2 не виконано розпорядження та вказівки органу управління освітою ОТГ, безпідставно викликано поліцію до навчального закладу. Актом №6 комісії відділу освіти від 22.12.2018 року зафіксовано, що керівник навчального закладу ОСОБА_2 без відома відділу освіти покинула робоче місце 21.12.2018 року о 15.40 год., а 22.12.2018 року спізнилась на роботу на 40 хв.

Апелянт стверджує, що конкретні порушення трудової дисципліни ОСОБА_2 свідчать про систематичне порушення нею трудової дисципліни, що доведено матерілами справи, тому наказ про звільнення позивача з роботи є законним.

Щодо стягнення моральної шкоди апелянт зазначає, що такі вимоги недоведені належними та допустимими доказами.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає скаргу безпідставною, а рішення законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що в апеляційній скарзі апелянт лише вказує, що не погоджується із рішенням суду першої інстанції, але не вказує, що саме порушено судом (які саме норми матеріального та процесуального права) та з яких підстав, визначених ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції повинно бути скасоване.

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника позивача-апелянта, який доводи апеляційної скарги підтримав, представника відповідача, яка вимоги скарги заперечила, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 01.09.2008 працювала на посаді директора Зборянського навчально-виховного комплексу І-ІІ ступенів відділу освіти Верхнянської об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією трудової книжки (т.1 а.с. 13-17).

07.06.2017 р. наказом №34-к відділу освіти Верхнянської сільської ради Об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області позивача було звільнено з посади директора Зборянського НВК І-ІІ ступенів на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором (т.1, а.с. 49).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.11.2018 р., залишеним без змін судом апеляційної інстанції (т.1 а.с.73-80, 143-148) вищевказаний наказ №34-к визнано незаконним та скасовано, поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Зборянського навчально-виховного комплексу І-ІІ ступенів відділу освіти Верхнянської об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області.

На виконання рішення суду наказом від 08.11.2018 р. ОСОБА_2 поновлено на посаді директора Зборянського НВК І-ІІ ступенів (т.1, а.с. 50).

Пізніше, 06.12.2018 р., наказом відповідача №34-к, у зв`язку з порушенням трудової дисципліни ОСОБА_2 оголошено догану (а.с. 18). Підставою для оголошення догани зазначено: акт від 20.11.2018 р. №04 «Про порушення ведення діловодства та управлінської діяльності ОСОБА_2 »(зокрема, у книзі реєстрації наказів з кадрових питань пропущена лінійка на наказ (ймовірно 121-к), не здійснено заміну уроку у 1-му класі у зв`язку з відрядженням вчителя, не конкретизуються наради з основної діяльності та відсутні підписи про ознайомлення, відсутні додатки, видано наказ про внесення змін до педагогічного навантаження ОСОБА_3 , що заборонено Законом України «Про загальну середню освіту»(т.1 а.с.115), трудової дисципліни, невиконання наказів відділу освіти Верхнянської сільської ради ОТГ(спільного наказу відділів освіти Калуської РДА та Верхнянської сільської ради ОТГ від 24.10.2018 №220/154 «Про проведення ІІ етапу ХІХ міжнародного конкурсу з української мови і.МП.Яцика), звернення та скарги педагогічних працівників закладу освіти, пояснення ОСОБА_2 від 03.12.2018 р. №02/180 з приводу відсутності на робочому місці 19.01.2018 року, запізнення тощо (т.1 а.с.114). Цей наказ про оголошення догани зазначено, як одну з підстав подальшого звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором. Зазначений наказ позивачкою не оскаржувався.

Наказом відповідача від 11.01.2019 № 01-к, який позивач просила визнати незаконним та скасувати, ОСОБА_2 було звільнено з посади директора Зборянського НВК І-ІІ ступенів 11.01.2019 у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України. Підставою для видачі вказаного наказу зазначено: рішення виконкому Верхнянської сільської ради ОТГ від 28.04.2017 №25, висновок атестаційної комісії державної атестації Верхнянської ОТГ Калуського району Івано-Франківської області від 07.06.2017 (розділ 13 «Забезпечення якості управлінської діяльності); акти відділу освіти від 08.11.2018 №02 «Про невиконання рішення суду та порушення трудової дисципліни ОСОБА_2 »(про те, що ОСОБА_2 повинна була приступити до виконання посадових обов`язків негайно, але ні 06 та 07 листопада 2018 року до виконання посадових обов`язків не приступила)(т.1 а.с. 104); від 20.11.2018 року №04 «Про порушення ведення діловодства та управлінської діяльності ОСОБА_2 »(зокрема, у книзі реєстрації наказів з кадрових питань пропущена лінійка на наказ (ймовірно 121-к), не здійснено заміну уроку у 1-му класі у зв`язку з відрядженням вчителя, не конкретизуються наради з основної діяльності та відсутні підписи про ознайомлення, відсутні додатки, видано наказ про внесення змін до навантаження, що заборонено Законом України «Про загальну середню освіту»(т.1 а.с.115), від 06.12.2018 №05 «Про надання недостовірної інформації та зловживання службовим становищем директором Зборянського НВК І-ІІ ст. ОСОБА_2 » (яким встановлено, що ОСОБА_2 подає відділу освіти неправдиву інформацію, а саме: не надала підтверджуючих документів про відсутність її на робочому місці 26.11.2018 р., про спізнення на роботу 12.11.2018 р. на 30 хв (08.30), залишення робочого місця без відома роботодавця 14.11.2018 р., не виконує розпорядження та вказівки органу управління освітою, створює нездоровий морально-психологічний клімат у колективі, що було з`ясовано при виїзді у заклад освіти 06.12.2018 р. з педагогічними працівниками, а також безпідставно викликала працівників поліції до закладу освіти з метою залякування членів комісії)(т.1 а.с.100); 22.12.2018 року №06 «Про порушення трудової дисципліни директором Зборянського НВК Луговою ОСОБА_4 »; 22.12.2018 №07 «Про відмову від виконання наказу відділу освіти від 21.12.2018 року №195 «Про проведення службового розслідування» та надання пояснень директором Зборянського НВК І-ІІ ст. Луговою»(яким встановлено, що ОСОБА_2 відмовилась від виконання наказу відділу освіти, повідомила, що не надасть жодного документа і не буде писати ніяких пояснень, а викличе поліцію, на вимогу дотримуватись нормативних документів, залишила членів комісії і їде до голови сільської ради (т.1 а.с. 102); від 27.12.2018 року №08 «Про порушення виконання посадових обов`язків директором Зборянського НВК ОСОБА_2 » (яким встановлено, що ОСОБА_2 спізнилась на нараду керівників закладів освіти 27.12.2018 р. на 25 хв, також відмовилась надати протокол загальношкільних зборів та реєстраційну відомість (т.1 а.с. 103); від 03.01.2019 №01 «Про невиконання наказу відділу освіти директором Зборянського НВК І-ІІ ст. ОСОБА_2 » яким встановлено, що ОСОБА_2 була відсутня на семінарі керівників закладів освіти (т.1 а.с. 105), звернення, скарги, доповідні та пояснювальні записки працівників Зборянського НВК в період з 12.11.2018 по 09.01.2019; наказ від 06.12.2018 №34-к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 » та акт комісії з службового розслідування від 10.01.2019 (т.1, а.с. 19).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Стаття 147 КЗпП України визначає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Згідно зі статтями 148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється противоправне винне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обов`язків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в пункті 22, постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України суд повинен з`ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як роз`яснено у пункті 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Верховний Суд у постанові від 25.06.2018 року у справі №714/395/17 висловив правовий висновок, який полягає в тому, що систематичне порушення трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України суд зобов`язаний перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установленому законом порядку. Лише правомірно накладені стягнення можуть ураховуватись і бути підставою для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Враховуючи вищезазначені норми матеріального права, роз`яснення та правові висновки, суд апеляційної інстанції, аналізуючи всі підстави звільнення позивачки, виходить із наступного.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повинен був виходити крім гарантій для працівника, також з вимог цивільного-процесуального законодавства, які грунтуються на засадах верховенства права, законності і обгрунтованості.

Зокрема, за змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про упереджене відношення з боку керівництва ввіділу освіти та ймовірне втручання в роботу, зроблено без дослідження всіх фактичних даних та обставин, якими заперечував вимоги відповідач та обгрунтовував вимоги позивач.

Суд при розгляді справи повинен був врахувати, що відповідно до вимог ст.ст. 139,140,141 КзПП працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи правильно вважав, що окремі підстави, викладені в оскарженому наказі про звільнення не можна вважати дисциплінарними проступками, за які позивачка могла бути притягнута до дисциплінарної відповідальності.

Зокрема, в одному з актів про невиконання рішення суду та порушення трудової дисципліни ОСОБА_2 від 08.11.2018 №02, який в подальшому став однією з підстав звільнення позивача, зазначено, що ОСОБА_2 повинна була приступити до виконання посадових обов`язків негайно, тобто, на думку відповідача, з наступного дня після проголошення рішення суду - 06.11.2018 р., що останньою зроблено не було, чим порушено трудову дисципліну (т.1, а.с. 104).

З цього приводу суд першої інстанції правильно вважав, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 34 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"), тому жодного правового значення у справі не має час звернення позивача до органу примусового виконання судового рішення та факт звернення до роботодавця із заявами про поновлення на роботі. Отже, акт від 08.11.2018 №02 не може бути однією із підстав звільнення позивача.

Крім цього, така підстава звільнення ОСОБА_2 , як рішення виконкому Верхнянської сільської ради ОТГ від 28.04.2017 № 25, була зазначена в наказі про звільнення позивача від 07.06.2017 р., який був предметом розгляду судом першої та апеляційної інстанції, і за результатами розгляду яких вказаний наказ судом скасовано. Тому суд першої інстанції також правильно вважав, що посилання відповідача на цю підставу є повторним та неприпустимим. З цих же мотивів суд апеляційної інстанції вважає, що не може бути підставою для звільнення висновок атестаційної комісії державної атестації Верхнянської ОТГ Калуського району Івано-Франківської області від 07.06.2017 ((розділ 13 «Забезпечення якості управлінської діяльності).

Що стосується відсутності позивача на семінарі керівників закладів освіти, яку остання аргументувала великою кількістю роботи, і яка лягла в основу складення відносно неї акту про порушення, суд першої інстанції вірно зазначив, що чинним законодавством не передбачено обов`язковість прийняття участі педагогів в роботі семінарів та несення дисциплінарної відповідальності за неявку на такі заходи. Крім цього, якщо вважати, що ОСОБА_2 і зобов`язана була приймати участь у роботі семінарів відповідач повинен був зважити на викладені нею причини неявки на семінар. Зокрема, позивач пояснювала відсутність на семінарі великою кількістю роботи. Відповідач у повній мірі не вник у викладену причину та не обгрунтував, що така причина дійсно для працівника не була поважною, адже виконання роботи у школі є першочерговим обов`язком директора для забезпечення виховного процесу.

Як уже зазначено вище, підставою для звільнення позивачки 11.01.2019 року були наступні акти, складені комісіями у складі трьох і більше осіб: №05 від 06.12.2018 «Про надання недостовірної інформації та зловживання службовим становищем директором Зборянського НВК І-ІІ ст.», яким встановлено, що ОСОБА_2 подає відділу освіти неправдиву інформацію, а саме: не надала підтверджуючих документів про відсутність її на робочому місці 26.11.2018 р., про спізнення на роботу 12.11.2018 р. на 30 хв (08.30), залишення робочого місця без відома роботодавця 14.11.2018 р., не виконує розпорядження та вказівки органу управління освітою, створює нездоровий морально-психологічний клімат у колективі, що було з`ясовано при виїзді у заклад освіти 06.12.2018 р. з педагогічними працівниками, а також безпідставним викликом працівників поліції до закладу освіти з метою залякування членів комісії (т.1 а.с. 100); №06 від 22.12.2018 «Про порушення трудової дисципліни директором Зборянського НВК І-ІІ ст.», яким встановлено, що ОСОБА_2 без відома відділу освіти покинула робоче місце 21.12.2018 о 15 год. 40 хв та спізнилась на роботу 22.12.2018 на 40 хв(т.1 а.с. 101); №07 від 22.12.2018 «Про відому від виконання наказу відділу освіти від 21.12.2018 №195 «Про проведення службового розслідування», яким встановлено, що ОСОБА_2 відмовилась від виконання наказу відділу освіти, повідомила, що не надасть жодного документа і не буде писати ніяких пояснень, а викличе поліцію, на вимогу дотримуватись нормативних документів, залишила членів комісії і їде до голови сільської ради (т.1 а.с. 102); №08 від 27.12.2018 «Про порушення виконання посадових обов`язків директором Зборянського НВК І-ІІ ст.», яким встановлено, що ОСОБА_2 спізнилась на нараду керівників закладів освіти 27.12.2018 р. на 25 хв, також відмовилась надати протокол загальношкільних зборів та реєстраційну відомість (а.с. 103) та №01 від 03.01.2019 «Про невиконання наказу відділу освіти директором Зборянського НВК І-ІІ ст.», яким встановлено, що ОСОБА_2 була відсутня на семінарі керівників закладів освіти (т.1 а.с. 105).

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що у матеріалах справи відсутні пояснення позивачки по суті порушень зазначених у вищевказаних актах, а також дані про відмову від їх дачі, що свідчить про наявність порушень трудового законодавства з боку відповідача під час їх складення та порушення прав ОСОБА_2 , колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відсутність пояснень від порушника трудової дисципліни не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо власник зможе довести те, що пояснення від працівника він зажадав, але працівник їх не надав.

Суд не звернув увагу на те, що відповідач 22.11.2018 р. листом звертався до ОСОБА_2 з проханням дати пояснення з приводу, зокрема, запізнення позивачки, залишення робочого місця без надання підтверджуючих документів про поважні причини; щодо невиконання наказу відділу освіти (т. 1 а.с. 125), у відповідь на який позивачка надала відповідні пояснення 03.12.2018 р. (т. 1 а.с. 114). Суд також не врахував акт №02 від 11.01.2019 р. «Про відмову у поданні пояснень директором Зборянського НВК І-ІІ ст.», яким встановлено, що ОСОБА_2 відмовилася: надавати пояснення з приводу невиконання двох наказів відділу освіти, з приводу проведення загальноосвітніх зборів, надати листок непрацездатності, щодо причин неподання навантаження медпрацівників та табеля робочого часу працівників з метою нарахування заробітної плати (т.1, а.с. 99).

Це свідчить про виконання відповідачем вимог ст. 149 КЗпП України щодо отримання пояснень від позивачки, тому відповідач правильно зазначив вищевказані акти як підстави для звільнення позивачки, оскільки вони складені у становленому порядку та засвідчують факти, які ними встановлено.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що не може бути підставою звільнення акт №08 від 27.12.2018 «Про порушення виконання посадових обов`язків директором Зборянського НВК І-ІІ ст.», яким встановлено, що ОСОБА_2 спізнилась на нараду керівників закладів освіти 27.12.2018 р. на 25 хв, також відмовилась надати протокол загальношкільних зборів та реєстраційну відомість (т.1 а.с. 103). При аналізі даного проступку, а саме спізнення на нараду керівників закладів освіти 27.12.2018 р. на 25 хв. не доведено у достатній мірі, що таке спізнення мамо місце без поважних причин. Також недостатньо обгрунтовано, що без поважних причин ОСОБА_2 відмовилась надати протокол загальношкільних зборів та реєстраційну відомість.

Враховуючи визначений законодавством обов`язок перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установленому законом порядку колегія суддів вважає наступне.

Видаючи 06.12.2018 року наказ про оголошення ОСОБА_2 догани, відповідач прийшов до обгрунтованого висновку, що працівник у зв`язку із порушенням ведення діловодства та управлінської діяльності, вчинила дисциплінарний проступок. А саме у книзі реєстрації наказів з кадрових питань пропущена лінійка на наказ (ймовірно 121-к). Тобто відповідач правильно вважав, що ОСОБА_2 порушила Інструкцію з ведення ділової документації у загальноосвітніх навчальних закладах І-ІІІ ступенів, затвердженої наказом МОН України від 23.06.2000 року №240, Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах та організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року №100015 та Типового Положення про архівний підрозділ державного органу, органу місцевого самоврядування, державного і комунального підприємства, установи та організації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.02.2012 року №232/5. Позивачем ОСОБА_2 не виконано спільного наказу відділів освіти Калуської РДА та Верхнянської сільської ради ОТГ від 24.10.2018 №220/154 «Про проведення ІІ етапу ХІХ міжнародного конкурсу з української мови і.МП. ОСОБА_5 . Наявність зазначеного дисциплінарного проступку підтверджується поясненнями вчителя ОСОБА_6 та заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_7 від 26.11.2018 року. Із пояснень вказаних вчителів підтверджується, що ОСОБА_2 заборонила учителю української мови і літератури ОСОБА_6 відлучатись від закладу освіти та свідомо ігнорувала виконання цього наказу, хоча була повідомлена про необхідність його виконання.

08.11.2018 року ОСОБА_2 як директором школи видано наказ про внесення змін до навантаження педагогічних працівників, а саме ОСОБА_3 , що заборонено ч.2 ст.25 Закону України «Про загальну середню освіту», тобто без згоди працівника у період навчального року(т.1 а.с.115-116).

Також 13.11.2018 року ОСОБА_2 як директором школи видано наказ про проведення інвентариції основних засобів, товаро-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів, де до складу комісії включено працівника відділу освіти ОСОБА_8 , яка не підпорядковувалась директору школи.

Наказ від 06.12.2018 №34-к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 » є чинним і, як вже було зазначено вище, позивачкою не оскаржувався, зазначені у якому дисциплінарні проступки вірно визначено відповідачем такими, що є підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани, дотримано строку накладення дисциплінарного стягнення.

Тому колегія суддів вважає, що саме зазначені дії ОСОБА_2 були дисциплінарним проступком і у відділу освіти Верхнянської сільської ради були законні підстави для оголошення їй догани.

Також колегія суддів вважає, що у адміністрації відділу освіти Верхнянської сільської ради були підстави вважати наступні дії ОСОБА_2 як порушення трудової дисципліни і підставою для звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України, а саме: залишення нею місця роботи о 15.40 год. 21.12.2018 року, спізнення на роботу 22.12.2018 року на 40 хв та відмову від виконання наказу начальника відділу освіти від 21.12.2018 року про проведення службового розслідування, що підтверджується матеріалами справи.

Так, відповідно до акту відділу освіти Верхнянської сільської ради від 22.12.2018 року №06 «Про порушення трудової дисципліни директором Зборянського НВК Луговою ОСОБА_4 , складеного у складі комісії з чотирьох осіб, встановлено, що ОСОБА_2 без відома відділу освіти покинула робоче місце о 15.40 год. 21.12.2018 року та спізнилася на роботу 22.12.2018 року на 40 хв. (т.1 а.с. 101)

Наказом відділу освіти Верхнянської сільської ради від 21.12.2018 року №195 створено комісію для проведення службового розслідування стосовно порушень, викладених у доповідних записках колективу Зборянського НВК (т.1 а.с. 55).

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи позивача та висновок суду, що даний наказ є втручанням у роботу директора та свідчить про упереджене ставлення працівників відділу освіти.

Звернення, скарги, доповідні та пояснювальні записки працівників Зборянського НВК в період з 12.11.2018 року, копії яких містяться у матеріалах справи, із яких встановлено, зокрема, що після поновлення ОСОБА_2 на посаді директора НВК, у навчальному закладі складаються нестерпні умови праці через постійні приниження, погрози, залякування поліцією, привселюдне з`ясування остосунків, ігнорування прав та ущемлення свободи вчителя з боку керівника. Постійна напруга в колективі не дає педагогам повноцінно виконувати посадові обов`язки. Ці обставини також підтверджено висновком старшого дільничого офіцера поліці Калуського відділу ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області від 29 грудня 2018 року(т.1 а.с. 64), яким встановлено, зокрема, що 07.12.2018 року у Калуський відділ поступило письмове звернення від працівників Зборянського НВК про те, що директор НВК ОСОБА_2 чинить на них моральний тиск, через що у школі складаються нестерпні умови праці

Колегія суддів вважає, що ці звернення та скарги могли бути підставою для створення комісії для проведення службового розслідування стосовно порушень, викладених у доповідних записках колективу Зборянського НВК Наказом відділу освіти Верхнянської сільської ради відповідно до наказу від 21.12.2018 року №195.

Актом відділу освіти Верхнянської сільської ради, складеним у складі комісії з чотирьох осіб, від 22.12.2018 №07 «Про відмову від виконання наказу відділу освіти від 21.12.2018 року №195 «Про проведення службового розслідування» та надання пояснень директором Зборянського НВК І-ІІ ст. Луговою», встановлено, що ОСОБА_2 відмовилась від виконання наказу відділу освіти, повідомила, що не надасть жодного документа і не буде писати ніяких пояснень, а викличе поліцію, на вимогу дотримуватись нормативних документів, залишила членів комісії і їде до голови сільської ради (т.1 а.с. 102).

Посадовою інструкцією директора Зборянського НВК ОСОБА_2 . передбачено обов`язок ведення адміністративно-господарської документації, діловодства, своєчасну статистичу звітність про роботу закладу (п.13)

Пунктом 4.1 посадової інструкції передбачено, що за невиконання або неналежне виконання без поважних причин Статуту і Правил внутрішнього розпорядку, інших нормативних документів, наказів відділу освіти, посадових обов`язків директор несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством.

Також відповідач вірно зазначив як підставу для звільнення позивачки - акт комісії з службового розслідування від 10.01.2019 (т.1, а.с. 97), яким встановлено, що комісія (розглянувши та опрацювавши, зокрема, скарги, звернення педагогічних працівників, прослухавши аудіо запис загальноосвітніх зборів, відібравши пояснення у працівників Зборянського НВК, проаналізувавши акти відділу освіти, які описані вище, та стали підставою для звільнення позивачки), вирішила, що діяльність директора Зборянського НВК ОСОБА_2 суперечить Закону України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», не відповідає вимогам статуту Зборянського НВК, Правилам внутрішнього трудового розпорядку, посадовій інструкції директора ОСОБА_2 , педагогічній етиці. Комісія рекомендувала начальнику відділу освіти звільнити із займаної посади ОСОБА_2 за п.3 ст.40 КЗпП України.

Усі вищезазначені підстави в сукупності стали підставою для звільнення позивачки, яке здійснено відповідно до чинного законодавства. Незважаючи на те, що інші зазначені вище підстави для звільнення визнано судом апеляційної інстанції такими, які необґрунтовано вказано у оскарженому наказі, ця обставина не впливає на законність оскарженого наказу вцілому і обгрунтованість звільнення позивача за вищезазначені порушення трудової дисципліни.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що кількість проведених перевірок за період часу від поновлення на роботі ОСОБА_2 до її повторного звільнення 2 місяці, свідчить про упереджене відношення з боку керівництва відділу освіти Верхнянської ОТГ та ймовірне втручання в роботу, однак таких повноважень, на думку суду, керівництво відділу освіти не має.

Такий висновок суду є помилковим з огляду положення ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.24, ч. 2, 4 ст. 25 Закону України «Про освіту», рішення Верхнянської сільської ради ОТГ від 01.08.2018 року №533-33/1018 р., яким відділ освіти Верхнянської ОТГ визначено уповноваженим органом управління закладами освіти на території Верхнянської сільської ради ОТГ (п.1 Рішення), п. 1.5 Статуту Зборянського НВК І-ІІ ступенів Верхнянської сільської ради ОТГ, яким передбачено, що НВК у своїй діяльності підпорядковується відділу освіти Верхнянської сільської ради ОТГ, п.9.2 Статуту передбачає право відділу освіти здійснювати контроль та моніторинг за діяльністю НВК, посадову інструкцію (загальні положення), якою передбачено, що директор НВК призначається і звільняється з посади начальником відділу освіти, підпорядковується безпосередньо начальнику відділу освіти. Отже, відділ освіти Верхнянської ОТГ, у межах наданих повноважень, здійснював перевірки діяльності директора Зборянського НВК,

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що вказані перевірки здійснювалися на підставі та з метою перевірки фактів, зазначених у зверненнях педагогічних працівників Зборянського НВК (т. 1 а.с. 128), що підтверджено наданими суду копіями відповідних звернень. Тому відсутні підстави для висновку про наявність протиправного втручання у роботу НВК.

Отже, висновок суду про упереджене ставлення представників відділу освіти до позивачки, а також про відсутність у відповідача підстав для здійснення перевірок зроблений без повного з`ясування обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Апелянт посилався на те, що після поновлення на посаді 08.11.2018 року ОСОБА_2 належних висновків для себе не зробила і в подальшому порушувала трудову дисципліну та систематично не виконувала трудові обов`язки. Такі доводи апелянта, зважаючи на встановлені обставини справи, є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами.

Таким чином, відповідач правильно вказав вищезазначені факти невиконання позивачкою трудових обов`язків як підставу для звільнення позивачки, при виданні оскарженого наказу про звільнення відділ освіти Верхнянської ОТГ дотримав передбачених ст.147-1, 148, 149 КЗпП України гарантій, правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень та встановлених законом строків накладення стягнень, тому оскаржений наказ про звільнення від 11.01.2019 № 01-к прийнято відповідно до закону.

Незважаючи на те, що деякі підстави були неправильно включені у наказ про звільнення, однак це не вплинуло на законність вказаного наказу в цілому, тому звільнення є законним.

З огляду на викладене, зважаючи на доведеність того, що ОСОБА_2 систематично невиконувала без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, оскільки до неї раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, які не втратили силу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що звільнення позивачки здійснено з дотриманням норм трудового законодавства, а позовні вимоги щодо скасування оскарженого наказу про звільнення є недоведеними.

Оскільки звільнення позивача є правомірним, то підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої, на думку позивача, неправомірними діями відповідача, що є похідною позовною вимогою, немає.

Відповідно до пояснень представника відділу освіту Верхнянської сільської ради та представника позивача Ткачук Т.В. у засіданні апеляційного суду встановлено, що на підставі оскарженого рішення, яке звернено до негайного виконання, видано наказ про поновлення ОСОБА_2 на посаді директора. Однак до виконання обов`язків вона до цього часу не приступила, у табелі виходу на роботу фіксується її неявка. Представник позивача зазначає, що до цього часу ОСОБА_2 знаходиться на роботі в Польщі, а приступить до виконання обов`язків з початком навчального року.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що апелянт не вказав, що саме порушено судом (які саме норми матеріального та процесуального права) та з яких підстав, рішення суду першої інстанції повинно бути скасоване, колегія суддів відхиляє, оскільки вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга відповідає, зокрема, вимогам п.5 ч.2 ст.356 ЦПК України, що є однією із підстав для відкриття апеляційного провадження.

Позивачка у позові посилалась на те, що відповідач змінив правову підставу звільнення, оскільки 29.12.2018 вона подала заяву начальнику відділу освіти Верхнянської сільської ради ОТГ про звільнення її з посади за власним бажанням(т.1 а.с.58), однак 02.01.2019 одержала відповідь, що вказана заява буде розглянута після складання акту комісією службового розслідування, створеною наказом відділу освіти від 21.12.2018 року №195. Такі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки комісія службового розслідування була створена до того, як позивачка написала заяву про звільнення за власним бажанням.

Зазначене вище судом першої інстанції не враховано та у порушення вимог статті 89 ЦПК України, якою врегульовано питання оцінки доказів, не здійснивши системний аналіз доказів у взаємозв`язку і сукупності, суд неповно з`ясував обставини справи, порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення

Тому рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 374 ЦПК України необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відділу освіти Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу освіти Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2019 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта