29.07.2019 Єдиний унікальний номер 205/9586/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
29 липня 2019 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Скрипник К.О.,
за участю секретаря судового засідання Мікунової К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, без застосування технічного запису відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння,-
Заяви (клопотання) учасників справи.
Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бартош Стрєльникової Т.М. надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву не визнала та просила відмовити в її задоволенні в повному обсязі.
Треті особи у судове засідання не з`явилися, про день і час проведення слухання справи сповіщалися належним чином. Від представника Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області пояснення у справі згідно яких позовну заяву не підтримали та просили відмовити в її задоволенні.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 03 березня 2017 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння зупинено до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого майна недійсними, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яка знаходиться в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.
Ухвалою від 24 липня 2018 року поновлено провадження у цивільній справі.
Ухвалою від 15 квітня 2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 .
Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, з огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Як зазначила позивач 02 лютого 2015 року їй стало відомо, що вищезазначена квартира виставлена Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ на електронні торги по зведеному виконавчому провадженню про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості.
Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02 березня 2009 року.
Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ Єремєєвої О.О. від 14 листопада 2013 року накладено арешт на все майно ОСОБА_4
04 лютого 2015 року та 11 лютого 2015 року ОСОБА_7 , який діяв в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності, звертався до Ленінського ВДВС ДМУЮ з заявою про зняття з продажу на електронних торгах квартири, що належить на праві власності позивачу. Однак, спірне майно не було знято з продажу на електронних торгах та були проведені.
02 березня 2015 року старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Єремєєвою О.О. було складено акт проведення електронних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна, згідно якого переможцем торгів став ОСОБА_3 (а.с.12).
Постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Єремєєвої О.О. від 19 березня 2015 року виконавче провадження закінчено.
26 березня 2015 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване 26.03.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
09 жовтня 2015 року ОСОБА_3 продав квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Ю.О., за реєстровим № 2114 (а.с.13-14).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником спірної квартири є ОСОБА_2 (а.с.15).
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

10.11.2017 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.90-93).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

За ст.ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до вимог ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

За положеннями статей 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 р. у справі № 5-140цс14).

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Оскільки добросовісне набуття у розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Оскільки, ОСОБА_1 своє майно не відчужувала, а воно вибуло з її власності не з її волі, а спірна квартира продана на електронних торгах, проведених державним підприємством «Інформаційний центр» на замовлення Ленінського ВДВС, про що було складено протокол проведення електронних торгів № 49479 від 12.02.2015 року, на виконання судових рішень за боргами ОСОБА_4 , тобто попереднього власника квартири, та в подальшому було відчужено, позивач має право витребувати це майно від добросовісного набувача з підстав передбачених статтею 388 ЦК України.

Суд вважає доведеним факт того, що нерухоме майно вибуло з володіння позивача поза його волею, що є підставою для витребування у добросовісного набувача ОСОБА_2 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

За таких обставин, оскільки на даний час позивач позбавлений можливості вільно, на свій власний розсуд розпоряджатись майном та майно вибуло із володіння поза її волею, суд вважає доведеним факт порушення визначеного ст. 41 Конституції України та ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України права приватної власності позивача.

Тому, суд вважає за необхідне захистити права позивача та задовольнити позовні вимоги щодо витребування майна від ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1

Розподіл судових витрат між сторонами.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1051,25 грн. грн.

На підставі викладеного і керуючись Конституцією України, ст. ст. 321,388 ЦК України, ст.ст. 7-13, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,5 кв.м., житлова площа 18,4 кв.м., яка складається з: 1 коридор, 2 санвузол, 3 кухня, 4 житлова, I балкон.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1051,25 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна гривня 25 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.О. Скрипник