ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1454/18
Провадження №2/483/72/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Очаків Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Чаус Л.В.

при секретарі Шилінскас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

15 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з вказаною позовною заявою. В обґрунтування вимог посилається на те, що 04 жовтня 2001 року на підставі договору купівлі-продажу позивачка стала власником житлового будинку АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 0,23 га за цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту. Згідно зі ст. 30 Земельного кодексу України, який діяв на час укладання договору купівлі-продажу, у разі набуття права власності на жилий будинок, до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Позивачка правомірно володіє та користується земельною ділянкою, однак у зв'язку зі змінами в законодавстві, на теперішній час позбавлена можливості зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє ім'я. Посилаючись на викладені обставини, просила визнати за позивачкою право власності на вказану земельну ділянку.

Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить про їх задоволення та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про причини не явки суд не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі рішення Дмитрівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 3 від 26 січня 1993 року ОСОБА_6 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,23 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 02 лютого 1994 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_2.

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 квітня 2000 року, виданого державним нотаріусом Другої Очаківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 468, вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 успадкували в рівних частинах цілий житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Також з копії вказаного свідоцтва вбачається, що житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,23 га, яка належала ОСОБА_6 на підставі зазначеного вище державного акту.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу №469 від 07 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали ОСОБА_3 цілий житловий будинок АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 0,23 га за цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

На підставі договору купівлі-продажу № 3017 від 04 жовтня 2001 року посвідченого універсальною біржею «Південь», ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 цілий житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 01 листопада 2016 року, визнано дійсним договір № 3017 купівлі-продажу будинку № АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений 04 жовтня 2001 року універсальною біржею «Південь».

У відповідності зі ст. 30 Земельного кодексу України, який діяв на час видачі свідоцтва про право спадщину на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5, договорів купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, при переході права власності на побудови, разом з цими об'єктами в розмірах, передбачених ст. 67 даного Кодексу, переходить і право власності та користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України в редакції, яка діє на теперішній час, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (яка діяла на час реєстрації права власності на будинок) до особи, що набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку), право власності та право користування на земельну ділянку виникало після отримання державного акту, який видавався і реєструвався сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

При ухваленні рішення щодо набуття у приватну власність спірної земельної ділянки, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 після набуття права власності на зазначений житловий будинок також набула право власності на спірну земельну в порядку передбаченому ст. 30 ЗК України (в редакції, що діяла на час укладення договорів купівлі-продажу), а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,23 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, за цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на яку 02 лютого 1994 року було видано державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_6, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_2.

Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачкою в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачкою шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: