11.11.2019 Єдиний унікальний номер 205/5003/19
Єдиний унікальний номер судової справи:205/5003/2019
Номер провадження: 2/205/2144/2019
11 листопада 2019 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна, -
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна.
Далі позивач зазначає, що відповідно до умов Договору іпотеки від 20.06.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 у забезпечення виконання всіх грошових зобов`язань за вказаним кредитним договром передав в іпотеку, а банк прийняв наступне нерухоме майно: домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 75,1 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м.
Однак відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна від 23.11.2017 року на вищевказане іпотечне майно було накладено наступні обтяження: 1) постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: ВП № 48009352, виданий 06.07.2015 року, видавник: Єремєєва Олена Олександрівна, Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області; 2) постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: ВП № 39762487, виданий 18.12.2014 року, видавник: Єремєєва Олена Олександрівна, Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.
Позивач вважає, що дане іпотечне майно підлягає звільненню з - під арешту у зв`язку з тим, що накладення арештів на іпотечне майно, яке передано в іпотеку АТ «Укрсиббанку» порушує права останнього, як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд зняти всі наявні арешти з іпотечного майна, а саме: домоволодіння, загальною площею 75,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 та були накладені після укладання Договору іпотеки, а саме: арешти які накладені Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управляння юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 48009352 від 06.07.2015 року, та на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39762487 від 18.12.2014 року.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області подав пояснення на позовну заяву (а.с.27-32).
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.57).
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, та винести рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.31).
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
В матеріалах справи міститься інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна № 104882610 від 23.11.2017 року на вищевказане іпотечне майно було накладено наступні обтяження: 1) постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: ВП № 48009352, виданий 06.07.2015 року, видавник: Єремєєва Олена Олександрівна, Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області; 2) постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: ВП № 39762487, виданий 18.12.2014 року, видавник: Єремєєва Олена Олександрівна, Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.13-17).
Також, матеріалами справи підтверджено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні в Новокодацькому відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебували виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_1 , зокрема: 1) у період з 12.09.2013 року по 22.05.2015 року перебувало виконавче провадження № 39762487 з примусового виконання виконавчого листа № 2/422/1730/2012 року, виданого 29.08.2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми боргу у розмірі 1 139 116 грн. 56 коп., державним виконавцем на підставі п.8 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» 22.05.2015 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу; 2) у період з 06.07.2015 року по 09.11.2015 року перебувало виконавче провадження № 48009352 з примусового виконання виконавчого листа № 2/422/2442/2012 року, виданого 09.08.2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» суми боргу у розмірі 615 225 грн. 61 коп., державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» 09.11.2015 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.27-32).
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Норми ч. 2 ст. 124 Конституції України визначають, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина 1 статті 55).
У відповідності до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно п. 2 Постанови ВССУ № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 № 5 відповідачами в справі даної категорії є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Однак в даному випадку позивач не пред`явив позову до особи, в інтересах якої накладено арешт на майно.
Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Отже право вибору відповідача, тобто особи, яка порушує право позивача та до якої пред`являється матеріально-правова вимога, належить виключно позивачу.
В даному випадку позивач не звертався до суду із відповідними клопотаннями про залучення відповідної особи, в інтересах якої накладено арешт на майно, у якості співвідповідача по справі.
Також частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Відповідно до вимог частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Суд звертає увагу, що згідно п. 10 Постанови ВССУ № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 № 5 у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.
Пунктом 11 вказаної постанови ВССУ № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 № 5 роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.
Однак в даному випадку, вказаних доказів, зокрема і постанов начебто на підставі яких накладені відповідні арешти, матеріали справи не містять, будь-яких клопотань чи заяв про забезпечення чи витребування доказів стороною позивача до суду не заявлялось.
За таких обставин та вказаних вимог закону суд вимушений відмовити в задоволенні позову через недоведеність позовних вимог за допомогою достатніх, належних та допустимих доказів по справі, та через обставину не пред`явлення позивачем таких позовних вимог до відповідних осіб, який мають бути відповідачами по справі.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача.
На підставі викладеного, ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст. 16, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 77, 78, 816 ЦПК України, ст. ст. 7, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 33, 37 Закону України "Про іпотеку", ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-
1.У задоволені позову Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна -відмовити у повному обсязі.
2.Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.