Справа № 395/68/19 Провадження № 2-з/395/1/2019

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Забуранного Р.А.

при секретарі Лисенку В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про забезпечення позову, у відповідності до якої заявник вказав, що 30 грудня 2010 року між ним та Новомиргородською РДА Кіровоградської області було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,69 га на території Новомиргородської міської ради Кіровоградської області. Земельна ділянка була зареєстрована у Державному земельному кадастрі 01 березня 2010 року за кадастровим номером :02:000:9038. За договором земельна ділянка передавалась в оренду строком на 5 років, сам договір був зареєстрований у Держкомземі у Новомиргородському районі 21 лютого 2011 року за № 00005, та сам договір набув чинності з 22 лютого 2011 року та термін дії до 22 лютого 2016 року. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2018 року, яке залишено в силі Постановою Кропивницького апеляційного суду від 13.11.2018 року, договір оренди було визнано поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, а термін дії до 22 лютого 2021 року. Тобто, позивач являється законним користувачем земельної ділянки до 22 лютого 2021 року.

При спробі зареєструвати своє право користування вищезазначеною земельною ділянкою позивачу стало відомо, що такої земельної ділянки не існує, оскільки вона була поділена на 4 земельної ділянки з кадастровими номерами: :02:000:9997, :02:000:5162, :02:000:5161, :02:000:5163. Та спірна земельна ділянка 31.08.2016 року перенесена в розділ «архівна земельна ділянка». З інформації розміщеної на Публічній карті України позивачу стало відомо, що відповідач відповідними наказами передав ці чотири земельні ділянки третім особам.

В обґрунтування заяви він зазначив, що не вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії щодо земельних ділянок з кадастровим номером :02:000:9997 площею 0,6850 га, :02:000:5162 площею 2 га, :02:000:5161 площею 2 га, :02:000:5163 прощею 2 га, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Посилаючись на ст. ст. 151-153 ЦПК України, просить суд накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :02:000:5161 розташовану на території Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :02:000:5162 розташовану на території Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :02:000:5163 розташовану на території Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, накласти арешт на земельну ділянку площею 0,6850 га з кадастровим номером :02:000:9997 розташовану на території Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Заборонити будь-яким особам, в тому числі державним реєстратором, вчиняти будь-які дії, в тому числі реєстраційні, щодо земельних ділянок загальною площею 2,00 га, кадастрові номери :02:000:5161, :02:000:5162, :02:000:5163 та земельної ділянки площею 0,6850 га з кадастровим номером :02:000:9997, які розташовані на території Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області до набрання законної сили рішення по цивільній справі справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання наказів недійсними та зобовязання вчинити певні дії.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню за такими обставинами.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходженнчя без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, відповідно до абз. 2, 3 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам рекомендовано, враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Переважне право не може бути підставою для накладення арешту і іншого забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає, що не підлягають застосуванню заходи забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу, приймати будь які рішення щодо вказаних земельних ділянок.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи сам по собі факт звернення до суду з позовною заявою не позбавляє відповідача чи будь яких інших осіб права приймати рішення щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:9997, :02:000:5162, :02:000:5161, :02:000:5163. Заявником не доведено обставини, на які він посилається та не надано достовірних доказів, а лише висловлюється припущення того, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області має можливість передати вказані вище ділянки у користування іншим особам.

Крім цього, заявником не надано належних та допустимих доказів, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:9997, :02:000:5162, :02:000:5161, :02:000:5163 ( в сукупності) це саме та земельна ділянка щодо якої у позивача заключний договір оренди від 30.12.2010 року, оскільки при заключенні договору оренди земельній ділянці був присвоєний зовсім інший кадастровий номер, а саме :02:000:9038. Тому вимога щодо заборони вчиняти будь які дії саме відносно цих земельних ділянок є безпідставною.

До того ж, подавши до суду заяву, заявник не надав суду жодних доказів того, що не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151 - 153, 208 - 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Р. А. Забуранний

копія Справа № 395/68/19 Провадження № 2-з/395/1/2019

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Забуранного Р.А.

при секретарі Лисенку В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про забезпечення позову, у відповідності до якої заявник вказав, що 30 грудня 2010 року між ним та Новомиргородською РДА Кіровоградської області було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,69 га на території Новомиргородської міської ради Кіровоградської області. Земельна ділянка була зареєстрована у Державному земельному кадастрі 01 березня 2010 року за кадастровим номером :02:000:9038. За договором земельна ділянка передавалась в оренду строком на 5 років, сам договір був зареєстрований у Держкомземі у Новомиргородському районі 21 лютого 2011 року за № 00005, та сам договір набув чинності з 22 лютого 2011 року та термін дії до 22 лютого 2016 року. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2018 року, яке залишено в силі Постановою Кропивницького апеляційного суду від 13.11.2018 року, договір оренди було визнано поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, а термін дії до 22 лютого 2021 року. Тобто, позивач являється законним користувачем земельної ділянки до 22 лютого 2021 року.

При спробі зареєструвати своє право користування вищезазначеною земельною ділянкою позивачу стало відомо, що такої земельної ділянки не існує, оскільки вона була поділена на 4 земельної ділянки з кадастровими номерами: :02:000:9997, :02:000:5162, :02:000:5161, :02:000:5163. Та спірна земельна ділянка 31.08.2016 року перенесена в розділ «архівна земельна ділянка». З інформації розміщеної на Публічній карті України позивачу стало відомо, що відповідач відповідними наказами передав ці чотири земельні ділянки третім особам.

В обґрунтування заяви він зазначив, що не вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії щодо земельних ділянок з кадастровим номером :02:000:9997 площею 0,6850 га, :02:000:5162 площею 2 га, :02:000:5161 площею 2 га, :02:000:5163 прощею 2 га, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Посилаючись на ст. ст. 151-153 ЦПК України, просить суд накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :02:000:5161 розташовану на території Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :02:000:5162 розташовану на території Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, накласти арешт на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :02:000:5163 розташовану на території Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, накласти арешт на земельну ділянку площею 0,6850 га з кадастровим номером :02:000:9997 розташовану на території Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Заборонити будь-яким особам, в тому числі державним реєстратором, вчиняти будь-які дії, в тому числі реєстраційні, щодо земельних ділянок загальною площею 2,00 га, кадастрові номери :02:000:5161, :02:000:5162, :02:000:5163 та земельної ділянки площею 0,6850 га з кадастровим номером :02:000:9997, які розташовані на території Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області до набрання законної сили рішення по цивільній справі справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання наказів недійсними та зобовязання вчинити певні дії.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню за такими обставинами.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходженнчя без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, відповідно до абз. 2, 3 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам рекомендовано, враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Переважне право не може бути підставою для накладення арешту і іншого забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає, що не підлягають застосуванню заходи забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу, приймати будь які рішення щодо вказаних земельних ділянок.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи сам по собі факт звернення до суду з позовною заявою не позбавляє відповідача чи будь яких інших осіб права приймати рішення щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:9997, :02:000:5162, :02:000:5161, :02:000:5163. Заявником не доведено обставини, на які він посилається та не надано достовірних доказів, а лише висловлюється припущення того, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області має можливість передати вказані вище ділянки у користування іншим особам.

Крім цього, заявником не надано належних та допустимих доказів, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:9997, :02:000:5162, :02:000:5161, :02:000:5163 ( в сукупності) це саме та земельна ділянка щодо якої у позивача заключний договір оренди від 30.12.2010 року, оскільки при заключенні договору оренди земельній ділянці був присвоєний зовсім інший кадастровий номер, а саме :02:000:9038. Тому вимога щодо заборони вчиняти будь які дії саме відносно цих земельних ділянок є безпідставною.

До того ж, подавши до суду заяву, заявник не надав суду жодних доказів того, що не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151 - 153, 208 - 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя: Р. А. Забуранний