Єдиний унікальний номер 234/1322/19 Номер провадження 22-ц/804/1994/19
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року

м. Бахмут

справа № 234/1322/19

провадження № 22-ц/804/1994/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Будулуци М.С., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Ситніка Д.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 234/1322/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк» Приватбанк» про зняття обмежень по розрахунковим операціям по картковому рахунку,-

за апеляційною скаргою акціонерного товариство «Комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2019 року (суддя Кравченко О.Ю.), ухваленого в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 16 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що вона є клієнтом АТ КБ «Приватбанк». За її заявою банком на її ім`я було відкрито рахунки: зарплатну карту № НОМЕР_1 , строк дії якої до червня 2021 року, на якій знаходяться кошти в сумі 1053,31 грн. та кредитна картка Універсальна № НОМЕР_2 , строк дії якої до березня 2022 року. Ці рахунки вона використовувала для власних потреб. У жовтні 2018 року здійснення видаткових операцій на її карткових рахунках у АТ КБ «Приватбанк» з невідомих причин було заблоковано відповідачем. З інформації, яка розміщена відповідачем на Інтернет сайті зазначено, що обслуговування її рахунків призупинено на підставі п.1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого «Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій».

На її неодноразові звернення до відділень банку з вимогою надати пояснення та розблокувати рахунки, її вимоги були проігноровані. На її письмове звернення від 27 листопада 2018 року відповідач надіслав їй листа від 06 грудня 2018 року, де зазначив про те, що підставою припинення обслуговування її рахунків є п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого у разі порушення власником чи довіреною особою чинного законодавства та /або умов договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право зупинити розрахунки за картою. В чому саме полягає порушення нею законодавства, умов договору чи проведення незаконних операцій відповідач пояснень не надав. Жодних порушень чинного законодавства або умов договору, жодних незаконних операцій вона не вчиняла, отже дії відповідача вважає незаконними, такими що порушують її права споживача банківських послуг. На теперішній час вона не може вільно, на свій розсуд, розпоряджатися своїми грошовими коштами у зв`язку з неправомірними діями відповідача, що змушує її звернутися до суду.

Просила суд визнати неправомірними дії Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» по встановленню обмежень карткових рахунків, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» на її ім`я, які обслуговуються зарплатною карткою № НОМЕР_1 , строк дії якої до червня 2021 року та кредитною карткою Універсальна № НОМЕР_2 , строк дії якої до березня 2022 року та зобов`язати відповідача зняти обмеження з рахунків.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про зняття обмежень по розрахунковим операціям по картковому рахунку, задоволено: визнано неправомірними дії АТ КБ «Приватбанк» по встановленню обмежень ОСОБА_1 по карткових рахунках, відкритих в АТ КБ «Приватбанк», які обслуговуються зарплатною карткою № НОМЕР_1 , строк дії якої до червня 2021 року та кредитною карткою «Універсальна» № НОМЕР_2 , строк дії якої до березня 2022 року; зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» зняти обмеження з карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , які обслуговуються зарплатною карткою № НОМЕР_1 , строк дії якої до червня 2021 року та кредитною карткою «Універсальна» № НОМЕР_2 , строк дії якої до березня 2022 року; стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн.40 коп.

Судове рішення мотивоване тим, що відповідач належним чином не обґрунтував правомірність блокування карткового рахунку, відритого на ім`я позивача, не надав доказів порушення позивачем вимог законодавства, за наслідками порушення яких було заблоковано його картковий рахунок, порушив строки зупинення фінансових операцій, що передбачені Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Відповідач не надав належних і допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про неможливість користування банківськими картами, з метою отримання коштів належних позивачу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду - представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» , посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволені позову у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, суд першої інстанції розглянув справу поверхнево та упереджено, не спрямував розгляд справи на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Порушив норми процесуального права, а саме рівність перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність цивільного судочинства. Не надав належної правової оцінки доказам по справі. Безпідставно не залучив до участі третіх осіб. Не застосував до спірних правовідносин п.п. 6, 9 Правил визначення платіжних ознак та обміну банкнот, розмінних та обігових монет національної валют України, затверджених постановою НБУ від 23 жовтня 2013 р № 422, п.17 розділу XII Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі, затвердженої постановою Правління НБУ від 22 липня 2014 року № 435, ч.ч.1, 2 ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», які підлягали застосуванню.

Не врахував, що у жовтні 2018 року до АТ КБ «Приватбанк» звернулась клієнтка ОСОБА_2 , яка повідомила про шахрайські дії третіх осіб і якими їй заподіяна матеріальна шкода в сумі 7 020,00 грн., Вона повідомила, що на сайті www.olx.ua замовила шоколад, гроші за який перерахувала на карту № НОМЕР_1 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_2 подала заяву у поліцію. Перевірка показала, що в аналогічну ситуацію потрапили, ще два клієнта банку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які також перерахували кошти у сумі 2 638,20 грн. та 32 848 на карту ОСОБА_1 , але товар не отримали.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити проведення фінансової операції у разі, якщо така операція містить ознаки, передбачені ст.ст. 15 та 16 цього Закону, та зобов`язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних із здійсненням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції, і в той самий день повідомити про це Спеціально уповноважений орган.

В даному випадку він здійснив зупинення проведення фінансових операцій через здійснення незаконних фінансових операцій з отримання коштів шахрайським способом на свою користь, а тому дії відповідача по зупиненню фінансових операцій позивача відповідають п. 2 ч. 1 ст.16 (невідповідність фінансової операції характеру та змісту діяльності клієнта) та ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму».

Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» у мережі Інтернет, які є невід`ємною частиною договору, клієнт несе відповідальність перед Банком за збиток і витрати, понесені Банком в результаті порушення клієнтом умов або положень договору або законодавчих чи нормативних актів.

Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» має право призупинити дію картки, а також відмовити в продовженні строку дії картки в разі здійснення операцій, що суперечать інтересам клієнта або Банку, з використанням картки або нанесеної на неї інформації.

На думку апелянта, рішення суду не відповідає правовій позиції ВССУ, викладеної в ухвалі від 16 травня 2015 року по справі № 6-31159 ск15.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивачкою надано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, висновки суду першої інстанції вважає обґрунтованими.

В обґрунтування відзиву зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо не вирішення питання про залучення до участі третіх осіб, є безпідставним, оскільки це клопотання вирішувалось судом в попередньому судовому засіданні, в його задоволенні було відмовлено з тих підстав, що відповідач не зазначив чому саме ці особи повіни бути залучені, які їх права порушуються. Надані відповідачем докази були належним чином досліджені в судовому засіданні та їм була надана належна правова оцінка. При вирішення справи суд першої інстанції не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, а тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Позивачка та її представник в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили їх відхилити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та має відкриті банківські рахунки, які обслуговуються зарплатною карткою № НОМЕР_1 та кредитною карткою Універсальна № НОМЕР_2 .

На картковому рахунку № НОМЕР_1 знаходиться залишок в сумі 1 053,31 грн.

У жовтні 2018 року видаткові операції по картковим рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 були призупинені АТ КБ «Приватбанк».

Службою безпеки АТ КБ «Приватбанк» була проведена службова перевірка за матеріалами звернення трьох клієнтів Приватбанку щодо прийняття шахрайських платежів від клієнтів Приватбанку співробітником Банку ОСОБА_1 , за наслідками перевірки складено висновок від 19 листопада 2018 року, з якого вбачається, що операції по картковим рахункам ОСОБА_1 були заблоковані банком 06 жовтня 2018 року.

На теперішній час на заблокованому рахунку № НОМЕР_1 знаходяться власні кошти позивача.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідач належним чином не обґрунтував правомірність блокування карткового рахунку, відритого на ім`я позивача, не надав доказів порушення позивачем вимог законодавства, за наслідками порушення яких було заблоковано його картковий рахунок, порушив строки зупинення фінансових операцій, що передбачені Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Відповідач не надав належних і допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про неможливість користування банківськими картами, з метою отримання коштів належних позивачу.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Предметом позову є відповідальність за порушення виконання договору банківського рахунка.

Згідно до вимог статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", спеціальний платіжний засіб (платіжна картка тощо) - платіжний інструмент, що виконує функцію засобу ідентифікації, за допомогою якого держателем цього інструмента ініціюється переказ коштів з відповідного рахунка платника або банку, а також здійснюються інші операції, передбачені відповідним договором. За допомогою спеціальних платіжних засобів формуються документи за операціями із застосуванням спеціальних платіжних засобів або надаються інші послуги держателям спеціальних платіжних засобів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та має відкриті банківські рахунки, які обслуговуються зарплатною карткою № НОМЕР_1 та кредитною карткою Універсальна № НОМЕР_2 .

Визначено, що за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (стаття 1066 ЦК України).

Згідно вимог статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Відповідно до частини 2 статті 13 ЦК України передбачено обов`язок особи при здійсненні своїх прав утримуватись від дій, які б могли порушити права інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я позивачки, знаходиться залишок в сумі 1 053,31 грн.

У жовтні 2018 року видаткові операції по картковим рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 були призупинені АТ КБ «Приватбанк».

Службою безпеки АТ КБ «ПриватБанк» була проведена службова перевірка за матеріалами звернення 3-х клієнтів ПриватБанку щодо прийняття шахрайських платежів від клієнтів ПриватБанку співробітником Банку ОСОБА_1 , за наслідками перевірки складено висновок від 19.11.2018 року, з якого вбачається, що операції по картковим рахункам ОСОБА_1 були заблоковані банком 06.10.2018 року.

Згідно з пункту 6.12 Постанови правління Національного Банку України від 30 квітня 2010 року №223 із наступними змінами «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» емітент має право прийняти рішення про призупинення здійснення операцій з використанням певного спеціального платіжного засобу, а також про вилучення спеціального платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання спеціального платіжного засобу або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором.

Емітент зобов`язаний інформувати користувача про блокування спеціального платіжного засобу та причини такого блокування в спосіб, установлений договором, у разі можливості, перед тим, як спеціальний платіжний засіб буде заблокований, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує об`єктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України. Емітент має право розблокувати спеціальний платіжний засіб або надати новий після усунення причини блокування спеціального платіжного засобу.

Згідно статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Таким чином, дії АТ КБ «Приватбанк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати усім вимогам Закону України від 14 жовтня 2014 року №1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Згідно з частинами 1,3 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені ст.15 та/або 16 Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочі дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Відповідно до частини 5 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» у разі прийняття рішення відповідно до ч. 2,3 цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки:

ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкту первинного фінансового моніторингу;

є мотивовані підозри, спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають (ч.6 ст.17 Закону).

Відповідно до пункту 91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року №417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк зобов`язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що карткові рахунки позивачки були заблоковані безпідставно, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1,6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду, так у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до п.1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» на Інтернет - порталі https://privatbank.ua/terms/, банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем встановленого Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» порядку та строків блокування картки користувача у разі виникнення підозри стосовно законності походження коштів, а також доказів в підтвердження того, що кошти на рахунок позивача надійшли злочинним шляхом та наявності рішення, прийнятого з цього питання правоохоронними органами.

Відповідачем не надано суду доказів про вчинення саме позивачем фінансових операцій, які містять ознаки шахрайства, на які Банк посилається в апеляційній скарзі, або інших дій, пов`язаних із легалізацією доходів, отриманих злочинним шляхом.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Твердження відповідача про те, що саме позивач здійснив незаконну фінансову операцію з отримання коштів шахрайським способом є лише припущенням, оскільки ніяких процесуальних рішень правоохоронних органів з цього питання відповідач суду не надав, а за приписами частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, як зазначив відповідач, на підставі підозри у здійсненні позивачем зазначених дій відповідач зупинив фінансові операції позивача.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо законності його дій з посиланням на п.п. 6, 9 Правил визначення платіжних ознак та обміну банкнот, розмінних та обігових монет національної валют України, затверджених постановою НБУ від 23 жовтня 2013 р № 422, п.17 розділу XII Інструкції щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі, затвердженої постановою Правління НБУ від 22 липня 2014 року № 435 ,та ч.7 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї фінансового знищення» є безпідставними, оскільки вказані норми не передбачають блокування рахунку, а стаття 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї фінансового знищення» встановлює порядок здійснення такого блокування, дотримання якого є обов`язковим.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідача відсутні будь-які дані про те, що дії позивача пов`язані із здійсненням терористичної діяльності або щодо нього застосовано міжнародні санкції. Тривалість періоду блокування її рахунку свідчить про протиправність дій відповідача.

Належних доказів неправомірних дій збоку позивача, повідомлення його про зупинення права використовувати платіжний електронний засіб та причини такого зупинення, відповідачем не надано, а судом таких доказів не здобуто.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що з використанням картки позивача було здійснено незаконну діяльність.

Посилання відповідача на те, що при вирішенні справи суд мав врахувати правові висновки у конкретній справі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, апеляційний су відхиляє, оскільки, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, як дійшов висновку Верховний Суд в постанові від 30 січня 2019 року по справі № 235/5538/16-ц (провадження № 61-30301св18), правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки.

У матеріалах справи відсутні докази дотримання банком зазначених вище вимог, а також здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було заблоковано його картковий рахунок.

Відповідно частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи

Частиною 2 статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Процесуальні порушення, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі не призвели до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, повно та всебічно дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Представником позивача в відзиві на апеляційну скаргу заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 2 500 грн., які складаються з витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно правил пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що клопотання представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 2 500 грн. задоволенню не підлягає, оскільки позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених витрат на правову допомогу.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: М.С. Будулуца

О.І. Корчиста

Повне судове рішення складено 28 серпня 2019 року.

Головуючий О.О.Тимченко