ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7031/19
Провадження № 2-о/362/150/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Васильківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в :

29 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті її матері громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Івашківка, Тупічевського району, Чернігівської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Лутугине Луганської області, у віці 78 років. На час смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказуючи на те, що вона є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Лутугине Луганської області, у віці 78 років. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України Законом України від 15 квітня 2014 № 1207-УІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постановою ВР України від 17 березня 2015 №254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селиш і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Встановлення факту смерті, що має юридичне значення, необхідно їй для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України та отримання свідоцтва про смерть.

В судове засідання заявниця не з`явилась, просила розглядати справу без її присутності, заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити, так як це необхідно для отримання свідоцтва про смерть (а.с. 24).

Представник заінтересованої особи про розгляд справи повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував (а.с.25).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Івашківка, Тупічевського району, Чернігівської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 місті Лутугине Луганської області, у віці 78 років про що 21 жовтня 2019 року видане лікарське свідоцтво про смерть №207 (а.с. 13).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №207 від 07 листопада 2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 від перетонит, гострий тромбоз мезентральних сосудов (а.с.13).

09 листопада 2019 року, заявнику було видано відділом запису актів громадянського стану Луганського районного управління юстиції Мінистерства юстиції ЛНР свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с.15).

Відмовою у проведенні державної реєстрації смерті Васильківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 20 листопада 2019 року №16.8-79 відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті на підставі пред`явлених документів, оскільки аналіз документів представлених ОСОБА_1 свідчить, що заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 не пред`явлено документ, форма якого визначена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації , яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024 (а.с. 12).

З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2 і визначає датою її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 та місцем смерті - місто Лутугине Луганської області.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

У частині 4 ст. 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для державної реєстрації смерті її матері та отримання свідоцтва про її смерть.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.

Керуючись статтями 12, 19, 81, 82, 141, 229, 247, 258, 265, 293, 315, 316, 317, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Васильківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, місце народження с. Івашківка, Тупічевського району, Чернігівської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Лутугине Луганської області .

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко