Дата документу 23.01.2019 Справа № 2-1759/11
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/807/19 Головуючий у 1-й інстанції: Мєркулова Л.О.
Є.У.№ 2-1759/11 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: ПАТ «Приватбанк», Заводський відділ Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про розстрочку виконання рішення суду,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Заводського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення 84 099, 55 доларів США заборгованості за кредитним договором від 05.08.2005р.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 06 серпня 2018р. позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 05.08.2005р. у сумі 84 099, 55 доларів США, що за курсом НБУ на дату пред'явлення позову складало 670 273, 41 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду до 04.08.2025р., посилаючись на скрутне матеріальне становище, а також на п.1.1 кредитного договору, яким сторони узгоджували строк повернення кредиту до 04.08.2025р.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Розстрочено виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 року строком на один рік рівними частинами, щомісячно у розмірі 8378,42 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач є працездатною особою та має постійний дохід 15 000 грн., його доходи істотно ускладнюють виконання рішення суду.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, відмовти у задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду по зазначеній справі.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ОСОБА_3 не з'явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на своє відрядження. Суд визнав причини неявки відповідача неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

При вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Аналогічне положення міститься у Законі України «Про виконавче провадження», відповідно до якого, у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Перелік обставин, що утруднює виконання судового рішення, наведений у цій статті, не є вичерпним, тому суд у кожному конкретному випадку повинен визначити, чи є обставини, на які посилається боржник, такими.

ЦПК України передбачено обов'язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, 05 серпня 2005 між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 було надано кредит на суму 79 000 доларів США з виплатою 11,4% річних зі строком повернення до 04 серпня 2025 року. Кредитні кошти надавалися для придбання квартири і сплати страхових платежів (а.с.12-15).

З вересня 2009 року позичальник почав порушувати його умови, у зв'язку із чим у вересні 2011 року Банк визнав строк виконання зобов'язання таким, що настав і звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, який заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2011 р. був задоволений ( а.с.38).

Ухвалою цього ж суду від 07 квітня 2017 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

При повторному розгляді справи судом встановлено, що жодного платежу на погашення заборгованості з лютого 2011 року відповідачем не здійснювалося, заборгованість не погашалася, судове рішення не виконувалося.

Судовим рішенням в іншій справі від 01.11.2013 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 813 768, 48 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с.165)

Вказане судове рішення боржником також не виконано, предмет іпотеки не реалізований.

Повторним заочним рішенням від 06 серпня 2018 року позов Банку задоволено.

Рішення суду набрало законної сили 07 вересня 2018 року, в апеляційному порядку не переглядалося.

На виконання судового рішення 27 вересня 2018 року кредитор отримав виконавчий лист і пред'явив його до примусового виконання (а.с.185).

Обґрунтовуючи свої вимоги про відстрочення виконання судового рішення, боржник ОСОБА_3 надав довідку про те, що він є директором станції технічного обслуговування автомобілів і його посадовий оклад становить 3 723 грн.

Визнавши вказані обставини такими, що об'єктивно унеможливлюють виконання судового рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з 2011 року відповідачем не вживалося жодних заходів до виконання кредитного договору. Поза увагою суду залишилася і та обставина, що судове рішення, яке в силу положень ст.129-1 Конституції України є обов'язковим до виконання не виконується відповідачем без поважної причини, що завдає істотних збитків кредитору, порушує права останнього на справедливий судовий захист в розумні строки. Низький рівень заробітної плати відповідача не є підставою для розстрочки виконання судового рішення.

Розстрочивши виконання судового рішення на один рік рівними частинами по 8 378, 42 грн., суд фактично звільнив боржника від сплати решти заборгованість, тобто змінив раніше ухвалене у справі рішення у спосіб, не передбачений законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду, оскільки встановлено, що заявником не вказано обставини, що ускладнюють виконання зазначеного рішення або роблять його виконання неможливим, та винятковість випадку для вчинення таких дій.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду.

На підставі ст. 142 ЦПК України із ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції на суму 1 762 грн.

Керуючись ст. ст.. 374, 376, 381-384ЦПК України , апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2018 року по цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про розстрочку виконання судового рішення залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Код компенсацію судових витрати зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції на суму 1 762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено і підписано 24 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: