ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року

м. Черкаси

справа № 705/2026/19 провадження № 22-ц/821/52/19 категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

секретаря: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресурс Центр-М»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Центр-М» про зобов`язання вчинити дії, у складі: головуючого судді Гудзенка В.Л., дата складання повного тексту судової ухвали 02 травня 2019 року.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Ресурс Центр-М» про зобов`язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 16 січня 2018 року між ним та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок.

Відповідно до п. 1.1., 1.2. Договору, сторони зобов`язуються укласти до 28 квітня 2019 року основний договір купівлі-продажу земельних ділянок та посвідчити його нотаріально, на умовах визначених попереднім договором.

Пунктом 1.4 Договору визначено, що відповідач, продавець у строки до 15 квітня 2019 року зобов`язаний письмово повідомити покупця про дату, місце, час укладення основного договору, що підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 2.1 Договору продаж нерухомого майна буде визначено за погоджену сторонами ціну 195 400 грн.

Станом на 24 квітня 2019 року відповідач, продавець за договором, ухиляється від укладення основного договору купівлі-продажу, його нотаріального посвідчення та реєстрації речових прав.

Квитанцією №11379695 від 28.03.2019 позивач перерахував на рахунок відповідача авансовий платіж згідно договору від 16.01.2018 у розмірі 10 000 грн.

Зазначав, що на його письмове звернення №1 від 16.04.2019 про необхідність виконання зобов`язань, за попередньо досягнутими домовленостями, відповідач надав відповідь за №36 від 19.04.2019 в якій зазначив, що на даний час змінилися істотні обставини, а саме зросла ціна на земельні ділянки за ціною визначеною в попередньому договорі від 16.01.2018, тому Товариство досягло домовленості з третьою особою, з якою 02.05.2019 буде укладено договір купівлі-продажу, про що досягнуто домовленість із нотаріусом.

Таку повіденку відповідача позивач вважає неправомірною, тому просив суд зобов`язати ТОВ «Ресурс Центр-М» укласти з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельних ділянок: земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 0,034 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд переробної, машинобудівної та іншої промисловості, для будівництва та розміщення виробничої бази, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обєкта нерухомості 3, номер запис про право власності 1387768, зареєстроване 19.06.2013 за ТОВ «Ресурс Центр-М»; земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , загальною площею 1,1774 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд переробної, машинобудівної та іншої промисловості, для будівництва та розміщення виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 3, номер запису про право власності 1388351, зареєстроване 19.06.2013 за ТОВ «Ресурс Центр-М».

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, яку мотивував тим, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить, а також унеможливить виконання прийнятого судом рішення у разі задоволення позову і дані обставини є достатньо реальні, оскільки підтверджені документально самим відповідачем у справі, а саме продаж 02.05.2019 вказаних земельних ділянок третій особі.

Вважає, що він належним чином виконав всі умови попереднього договору купівлі-продажу і надалі має намір у придбанні вказаних земельних ділянок, тому просив до вирішення спору по суті та набрання рішення у справі законної сили заборонити ТОВ «Ресурс Центр-М» та іншим особам чи органам здійснювати дії, спрямовані на передачу, розпорядження відчуження (зміну власника) нерухомого майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , загальною площею 0,034га для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд переробної, машинобудівної та іншої промисловості, для будівництва та розміщення виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 3, номер запису про право власності 1387768, зареєстроване 19.06.2013 за ТОВ «Ресурс Центр-М»; земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , загальною площею 1,1774 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд переробної, машинобудівної та іншої промисловості, для будівництва та розміщення виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 3, номер запису про право власності 1388351, зареєстроване 19.06.2013 за ТОВ «Ресурс Центр-М».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2019 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 із врахуванням предмету позову та виходячи із змісту позовних вимог, не довів необхідність забезпечення позову із зазначенням того, як відсутність заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та не довів, з посиланням на докази, що забезпечення позову необхідно здійснити саме в обраний спосіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2019 року ОСОБА_1 подав до Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2019 року.

Прийняти нове рішення, яким задовольнити його заяву про забезпечення позову, а рішення направити для негайного виконання до Сектору державної реєстрації Уманської державної адміністрації Черкаської області та Уманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Вважає, що вказаний ним захід забезпечення позову, забезпечить захист прав третіх осіб, у випадку передачі, відчуження відповідачем майна, що є предметом укладеного попереднього договору купівлі-продажу, за який отримано завдаток в розмірі 10 000 грн. та до вирішення спору по суті забезпечить реєстрацію та неможливість передачі третім особам земельних ділянок.

Також вказаний захід забезпечить можливість реального виконання рішення по суті та реального захисту прав позивача, у випадку задоволення позову, оскільки на момент передачі майно буде перереєстровано декілька разів та знаходитиметься в іншої особи.

Вважає, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення, оскільки таке забезпечення не позбавляє права відповідача використовувати нерухоме майно в господарській діяльності, воно не опломбоване, будь-які заборони щодо використання відсутні та не несуть будь-яких матеріальних збитків.

29 травня 2019 року ТОВ «Ресурс Центр-М» подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому зазначено, що доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі спростовують висновки Уманського міськрайонного суду Черкаської області викладені в оскаржуваній ухвалі від 02.05.2019.

Вважає, що заява про забезпечення позову дійсно відповідала нормам цивільного судочинства, визначеним для даної заяви, тому суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття помилкового рішення.

Зазначає, що на даний час вказані земельні ділянки в господарській діяльності не використовують і не обмежені у часі для їх реалізації. Зустрічне забезпечення є недоцільним.

Просило скасувати неправомірну ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.05.2019.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 07 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою від 29 травня 2019 року справу призначено до розгляду на 18 липня 2019 року.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим йому була передана для розгляду вказана цивільна справа.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями через систему документообігу суду визначено для розгляду суддю (суддю-доповідача) Черкаського апеляційного суду Бородійчука В.Г., колегії суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

Ухвалою судді Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року матеріали цивільної справи 705/2026/19 разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 07 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи про її розгляд, але без виклику сторін в судове засідання.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 41 Конституції України і ст. 32 ЦК України визначено непорушність права власності.

Згідно з ч. 1 ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 , як на підставу вжиття таких заходів посилався на лист відповідача №36 від 19 квітня 2019 року, в якому міститься інформація про намір відчужити земельні ділянки іншим особам 02.05.2019.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що ТОВ «Ресурс Центр-М» не заперечує укладення попереднього договору з ОСОБА_1 та вказано, що Товариство вирішило поповнити обігові кошти більш значною сумую, ніж визначена договором, тому і надали ОСОБА_1 відповідь №36 від 19 квітня 2019 року.

При цьому, у відзиві датованому 27 травня 2019 року немає жодних даних про наявність домовленостей з будь-ким щодо продажу чи фактичного продажу спірних земельних ділянок 02.05.2019 чи іншої дати.

Отже, відзив на апеляційну скаргу спростовує твердження ОСОБА_1 про відчуження вказаних земельних ділянок 02.05.2019.

Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Оскільки ОСОБА_1 в підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову будь-яких інших доказів, крім листа №36 від 19 квітня 2019 року, ні в суді першої інстанції, ні під час перегляду справи апеляційним судом не надав, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження відповідачем спірного майна без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи скаржника зводяться до аргументів по суті спору, переоцінки доказів та з незгодою із висновками суду першої інстанції та їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

При цьому апеляційний суд зазначає, що вирішення питання про забезпечення позову є дискреційними повноваженнями суду і відмова у задоволенні такої заяви не являється порушенням права на справедливий судовий розгляд у розумінні статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 20 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді