Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.09.2019 р. 145/807/19

2/145/483/2019

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Крикливої М.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що з відповідачем - ОСОБА_1 він перебуває в шлюбних відносинах з 01 липня 2016 року. Шлюб зареєстровано Кіровським районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 294.

Проживаючи у спільному шлюбі близько трьох років вони вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Але останніх півроку вони не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються.

Він та відповідач протягом останнього часу намагались говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінилось за останній рік, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль.

З підстав наведених вище, збереження сім`ї і подальше спільне проживання є неможливим.

Вони із відповідачем неодноразово здійснювали вжиття заходів досудового врегулювання спору, шляхом порозуміння, однак, вони не увінчались успіхом.

Заходи забезпечення доказів або позову до подачі позовної заяви до суду ним не вчинялись.

Не здійснювалось подання іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Просить розірвати шлюб.

Витрати пов`язані з розглядом справи залишити за ним.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не з`явилися, про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача ОСОБА_4 надав до суду листа, в якому просить справу слухати у відсутності позивача, не заперечує щодо слухання справи в його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнала, пояснила,що з відповідачем більше року шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Також повідомила, що вона змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , про що надала копію свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 від 05.07.2019 року та копію паспорту.

Суд, вислухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

01 липня 2016 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4).

В шлюбі народжених дітей не має.

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 197-200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 01 липня 2016 року Кіровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 294, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 05 вересня 2019 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повної копії судового рішення.

Суддя Кіосак Н. О.