Справа № 306/1259/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 серпня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П., Фазикош Г.В.

за участі секретаря - Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 21 січня 2019 року (головуючий суддя Ганчак Л.Ф.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Свалявської державної нотаріальної контори про скасування договору дарування частини квартири, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Свалявської державної нотаріальної контори, комунального унітарного підприємства «Свалявське районне бюро технічної інвентаризації» та Свалявської міської ради, у якому заявив три позовні вимоги, зокрема до Свалявської державної нотаріальної контори ним заявлено вимогу про скасування договору дарування 1/2 частини квартири від 11.10.2008, укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (дарувальниками) та ОСОБА_4 (обдаровувана), згідно умов якого остання набула право власності на 1/2 частину квартири у АДРЕСА_1 .

Позовна вимога про скасування правочину мотивована тим, що позивачеві не зрозуміло чому у тексті договору дарування зазначено, що в одному випадку продається 1/2 частина квартири, а в іншому уже вся квартира; на його погляд у правочині невірно вказано частки дарувальників та їх анкетні дані; з договору не зрозуміло кому що і ким подаровано (в анкетних даних дарувальника вказано « ОСОБА_3 », а в пункті 2 договору вказано « ОСОБА_3 »); на думку позивача за цим договором дарування не видано свідоцтво про право власності.

При цьому позивач зазначав, що позов ним подано тому, що сусіди власники будинку у АДРЕСА_1 самочинно побудували туалет та ванну впритул до належної позивачу квартири АДРЕСА_2 , а шум та запах із таких споруд порушують права позивача (йде неприємний запах; видно все що відбувається у ванній; з даху ванни дощ потрапляє у підвал та спричиняє сирість і псує перекриття).

Також у своїй позовній заяві ОСОБА_1 заявив позовні вимоги до КУП «Свалявське РБТІ» та Свалявської міської ради, та просив скасувати висновок КУП «Свалявське РБТІ» від 02.11.2017 щодо технічної можливості переведення квартири у АДРЕСА_1 у житловий будинок, а також скасувати рішення виконавчого комітету Свалявської міської ради від 30.11.2018 № 178 про переведення квартири у АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у житловий будинок АДРЕСА_1 .

Дані позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновок КУП «Свалявське РБТІ» від 02.11.2017 щодо технічної можливості переведення квартири у житловий будинок є незаконним, оскільки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на думку позивача не є власниками такої квартири і не мають свідоцтва по право власності, не мають державного акту на прибудову туалету та ванної кімнати, не мають дозволу міськради та згоду сусідів; у зв`язку з цим вважає незаконним, прийняте на підставі зазначеного висновку КУП «Свалявське РБТІ» від 02.11.2017 - рішення виконавчого комітету Свалявської міської ради від 30.11.2018 № 178 про переведення квартири у житловий будинок.

Ухвалою Свалявського районного суду від 21.01.2019 закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до КУП «Свалявське РБТІ» про скасування висновку від 02.11.2017 щодо технічної можливості переведення квартири по АДРЕСА_3 житловий будинок та до Свалявської міської ради про скасування рішення Свалявської міської ради №178 від 30.11.2018.

Вказану ухвалу залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 15.08.2019.

Рішенням Свалявського районного суду від 21.01.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Свалявської державної нотаріальної контори про скасування договору дарування 1/2 частини квартири від 11.10.2008 - відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 наводив у суді першої інстанції факти порушення свого права, а саме, що відповідач самовільно прибудував до квартири АДРЕСА_3 ванни і туалету уздовж 1,75 м. стіни квартири № 2 , належної позивачу; встановив витяжку та вікно, через яке чути і видно все, що відбувається у ванній; звідти йде неприємний запах; з даху ванни дощ потрапляє у підвал та спричиняє сирість і псує перекриття. При цьому доводи ОСОБА_1 про скасування договору дарування мотивовано тотожними підставами, на які він посилався у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до КУП «Свалявське РБТІ» про скасування висновку щодо технічної можливості переведення квартири у житловий будинок та до Свалявської міської ради про скасування рішення Свалявської міської ради №178 від 30.11.2018 - закрито, апеляційний суд переглядає рішення Свалявського районного суду від 21.01.2019, яким вирішено вимоги ОСОБА_1 до Свалявської державної нотаріальної контори про скасування договору дарування частини квартири.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 , обравши відповідачем Свалявську державну нотаріальну контору, пред`явив позовну вимогу про скасування договору дарування 1/2 частини квартири від 11.10.2008.

Даний правочин укладено між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (дарувальниками) та ОСОБА_4 (обдаровувана), згідно умов якого остання набула право власності на 1/2 частину квартири у АДРЕСА_1 , реєстрація права власності ОСОБА_4 була проведена 24.10.2008, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.51).

ОСОБА_1 не є стороною даного правочину. Також не є стороною цього договору ОСОБА_6 (співвласник будинку у АДРЕСА_1 ).

З матеріалів справи та зі змісту рішення суду вбачається, що позивач ОСОБА_1 не заявляв клопотання про залучення до участі справі в якості відповідача ОСОБА_4 та не підтримував відповідного клопотання представника Свалявської міської ради, а залучення до участі належного відповідача, відповідно до ст. 51 ЦПК України, можливе тільки за клопотанням позивача.

На обґрунтування своєї вимоги до Свалявської державної нотаріальної контори про скасування договору дарування частини квартири позивач зазначав, що йому належить квартира АДРЕСА_2 .

Однак позивач не надав належних і допустимих доказів, що йому на праві власності належить зазначена квартира.

При цьому встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 (3/4 частка) та ОСОБА_6 (1/4 частка) (а.с. 53-54).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підставами виникнення права власності ОСОБА_4 є договір дарування від 11.10.2008, договір співвласників про розподіл часток (дублікат) від 14.08.2008; висновок щодо технічної можливості переведення квартири під житловий будинок, виданий 27.12.2017; довідка № 225 від 27.12.2017, видана ФОП ОСОБА_7 ; рішення органу місцевого самоврядування (розпорядження) № 16 від 12.01.2018.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підставами виникнення права власності ОСОБА_6 є договір співвласників про розподіл часток (дублікат) від 14.08.2008; висновок щодо технічної можливості переведення квартири під житловий будинок, виданий 27.12.2017; довідка № 225 від 27.12.2017, видана ФОП ОСОБА_7 ; рішення органу місцевого самоврядування (розпорядження) № 16 від 12.01.2018.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 3 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені.

Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і позов її до задоволення не підлягає.

Звернувшись із позовом про визнання недійсним (скасування) договору дарування та зазначаючи, що його права порушені проведенням прибудови туалету та ванни, ОСОБА_1 не довів наявність свого порушеного цивільного права саме укладенням оспорюваного договору, не довів яким чином порушує його права договір дарування 1/2 частини квартири від 11.10.2008 та що порушником його прав є обраний ним відповідач - Свалявська державна нотаріальна контора.

Також ОСОБА_1 не довів що обраний ним спосіб захисту повинен захистити його право, котре, за його твердженням, полягає у перешкодах, здійснених будівництвом до будинку, який належить ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , та які не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду від 21 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2019 року.

Головуюча:

Судді: