ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 листопада 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/2196/19

Головуючий у першій інстанції - Соловей В. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1440/19

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Губар В.С.,

суддів: Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2019 у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

місце ухвалення судового рішення -смт. Козелець

дата складання повного тексту судового рішення - 11.09.2019

УСТАНОВИВ:

У червні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором б/н від 20 жовтня 2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав заяву б/н від 20 жовтня 2014 року за якою отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань станом на 21.05.201 року за договором утворилась заборгованість у розмірі 11744,51 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 249,85 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2426,72 грн, пені за прострочене зобов`язання - 7732,49 грн, 300 грн пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафів в сумі 500 грн (фіксована частина) та 535,45 грн (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь

Заочним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку 249 гривень 85 копійок заборгованості станом на 21 травня 2019 року за кредитним договором № б/н від 20 жовтня 2014 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1921 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить змінити рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту через порушення норм цивільного права, та задовольнити вимоги банку у цій частині, а в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості за тілом кредиту, в тому числі і за простроченим тілом кредиту. Усупереч ст. 1054 ЦК України суд стягнув лише першу складову заборгованості за кредитом та безпідставно звільнив відповідача від погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту. Наголошує, шо відповідачу був наданий кредит саме у розмірі 2700 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування, яку скаржником додано до апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_1 не надходив.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту не виконав, що є підставою для застосування до спірних правовідносин правил ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, та стягненняз відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 249.85 гривень заборгованості станом на 21 травня 2019 року за кредитним договором № б/н від 20 жовтня 2014 року, а в решті позовних вимог відмовити.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може, враховуючи наступне.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що 20 жовтня 2014 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «Приватбанк», відповідач має заборгованість за договором № б/н від 20 жовтня 2014 року, яка станом на 21.05.2019 становить 11744,51 грн та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 249,85 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2426,72 грн, пені за прострочене зобов`язання - 7732,49 грн, 300 грн пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафів в сумі 500 грн (фіксована частина) та 535,45 грн (процентна складова).

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та в частині відмови у стягненні пені за прострочене зобов`язання в сумі 7732,49 грн, 300 грн пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн в сумі, а також судових штрафів сторонами не оскаржується та, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.10.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором, позивачем було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Витяг з тарифів банку, копію паспорта відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Як вбачається з наявного у справі розрахунку заборгованості її облік банком здійснювався шляхом окремого обліку заборгованості по тілу кредиту та простроченої заборгованості по тілу кредиту, які у сумі визначають загальний розмір заборгованості позичальника. Також банком враховувалося поточне користування кредитом ОСОБА_1 - графи 3, 5,6 розрахунку (а.с. 6-9).

Заборгованість відповідача 2426 грн 72 коп. (прострочене тіло кредиту) і 249 грн. 85 коп. (тіло кредиту) є складовими загальної заборгованості кредиту, який ОСОБА_1 отримав і не повернув банку.

Суд першої інстанції помилково вважав, що заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 2426 грн 72 коп. не підлягає стягненню з відповідача і безпідставно відмовив у стягненні цієї суми на користь банку.

Як визначено у п.5 ч.1 ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти , оформленої на ОСОБА_1 , приєднані позивачем до апеляційної скарги, апеляційний судом не можуть бути взятими до уваги відповідно до ч.9 ст. 83 ЦПК України через їх неподання до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково (на 22,79%), відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, понесені по справі судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, понесені за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2019 року в частині визначення розміру заборгованості та стягненні судових витрат змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 2676 грн 57 копійок (дві тисячі шістсот сімдесят шість гривень п`ятдесят сім копійок) заборгованості станом на 21 травня 2019 року за кредитним договором № б/н від 20 жовтня 2014 року та 437 грн 80 коп судового збору.

В іншій частині заочне рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 2881 грн 50 коп судових витрат, понесених при сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді :