Постанова

Іменем України

22 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 598/1633/15-ц

провадження № 61-36005св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Штелик С. П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 жовтня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 07 грудня

2016 року,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 15 липня 2011 року позивач уклала з ТОВ «Авто Просто» угоду № 360743, предметом якої є надання послуг, спрямованих на придбання автомобіля Kia Rio за програмою «Авто Так». Позивач свої зобов`язання за вказаною угодою виконувала належним чином, сплачуючи щомісячні внески. У жовтні 2015 року вона звернулася до відповідача із заявою про розірвання угоди та повернення сплачених нею чистих внесків, на що отримала відповідь про згоду на розірвання договору, однак ТОВ «Авто Просто» вказало, що кошти будуть повернуті згідно умов договору в порядку черговості.

Також позивач зазначала, що оскільки угоду від 15 липня 2011 року № 360743 було укладено поза торговельним або офісним приміщенням, то відповідач на підставі частини четвертої, дев`ятої статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» повинен повернути сплачені нею кошти без затримки не пізніше 30 днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Вказала, що укладена між ними угода щодо придбання товару у групі не містить вказівки про конкретний строк чи термін повернення коштів у випадку його розірвання, тому відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України вона має право вимагати виконання обов`язку ТОВ «Авто Просто» у будь-який час. Також зазначила, що відповідач не привів свою діяльність до вимог виданих йому ліцензійних умов, що призвело до порушення її прав, зокрема ТОВ «Авто Просто» не сформувало резервний фонд у розмірі 15 % статутного капіталу для повернення коштів учаснику групи у разі розірвання договору. На її думку, вказані неправомірні дії відповідача порушують її право на вільне володіння коштами та заборону в обмеженні цього права, що передбачено статтею

1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У зв`язку з викладеним позивач просила стягнути з ТОВ «Авто Просто» на її користь сплачені на виконання угоди від 15 липня 2011 року № 360743 чисті внески, які підлягають поверненню їй у зв`язку з розірванням угоди, в розмірі 112 875,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 07 грудня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідач діє у відповідності до підписаної з позивачем ОСОБА_2 угоди і право позивача щодо повернення їй чистих внесків не порушено, її вимога про повернення спірних коштів є передчасною, оскільки умовами Угоди та додатком № 2 до неї, укладеними між сторонами, встановлена інша черговість повернення коштів, з огляду на те, що ТзОВ «Авто Просто» має повернути сплачені чисті внески іншим учасникам групи системи Авто Так, які розірвали угоди раніше та перебувають у черзі на повернення коштів перед позивачем, чиї права у разі дострокового повернення коштів позивачу будуть порушені.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У січні 2017 року ОСОБА_1 , подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими. Судами було залишено поза увагою її доводи стосовно того, що в угоді встановлено договірний порядок повернення коштів, однак строку для їх повернення не зазначено, у зв`язку з чим у цій частині необхідно керуватись статтею 530 ЦК України у взаємозв`язку зі статтями 251, 252 ЦК України, оскільки встановлена у договорі черговість повернення коштів не є встановленням строку (терміну), так як не є подією, що має настати неминуче, а встановлення договірними умовами черги повернення коштів учасникам, які розірвали угоди, не замінює вимоги закону про строки виконання цих договірних зобов`язань. Вказувала, що діяльність ТОВ «Авто Просто» в частині виконання договірних зобов`язань з повернення їй чистих внесків має відповідати вимогам закону, які конкретизовані у ліцензійних умовах провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах та визначають, зокрема, обов`язок створення резервного капіталу повернення коштів, який має формуватися за рахунок власного прибутку, а не за рахунок учасників груп. Укладення з ним угоди до набуття чинності змін до законодавства не спростовує таких вимог і до прав та обов`язків сторін за раніше укладеними угодами, оскільки діяльність ТОВ «Авто Просто» щодо адміністрування груп за цими угодами є триваючою та після внесення змін до законодавства має відповідати ліцензійним умовам. Також вказувала, що декларування ТОВ «Авто Просто» у договірних умовах права учасника на часткове повернення вкладених коштів при відсутності конкретних строків та гарантій такого повернення порушує її право на захист власності, яке полягає у вільному її володінні та заборону в обмеженні цього права, що передбачено статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ТОВ «Авто Просто» на касаційну скаргу, у яких вказано, що вимоги касаційної скарги не ґрунтуються на чинному законодавстві та укладеній між ними угоді. ОСОБА_1 намагається застосувати норми законодавства, які не підлягають застосуванню у даному випадку, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду України з приводу діяльності ТОВ «Авто Просто». Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 суперечать фактичним обставинам справи, письмовим доказам, не підтверджені, тому не підлягають задоволенню.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що 15 липня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_2 укладено угоду № 360743, предметом якої є надання учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля марки «Kia Rio» за ціною 104 800,00 грн. Угоду укладено шляхом її підписання сторонами, а також додатку № 1 та додатку № 2 до неї, які є невід`ємними частинами угоди (а. с. 7-14).

На виконання умов угоди позивач сплатила вступний внесок у розмірі

1 502,13 грн та сплачувала щомісячні внески до квітня 2015 року, про що свідчать надані нею копії квитанцій (а. с.15-36, 107-109).

05 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про розірвання угоди та повернення сплачених коштів (а.с.5).

05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, у якій повідомила останнього про розірвання угоди та просила повернути сплачені нею внески в розмірі 112 875,00 грн (а. с. 5).

Згідно відповіді ТОВ «Авто Просто» від 26 жовтня 2015 року (а. с. 6) судами було встановлено, що відповідач розірвав угоду та повідомив позивача про те, що поверненню підлягають чисті внески, розраховані відповідно до положень статті 13, пункту 13.3 додатку № 2 до Угоди. Окрім того, в листі зазначено, що сплачені чисті внески, за вирахуванням відступного за відмову від Угоди в розмірі двох цілих чистих внесків, будуть повертатися з фонду для повернення коштів, що складається з 5 % від загальної суми, яка надходить щомісяця до фонду групи. Відповідно до положень статті 13 додатку № 2 до Угоди ТОВ «Авто просто» здійснює повернення чистих внесків згідно пріоритетів, викладених у пунктах 13.4 та 13.5 цієї статті, та після накопичення необхідної суми коштів у фонді для повернення коштів.

Також судами було встановлено з наданих відповідачем документів, що відповідно до списку угод, включених до групи № 1129 системи Авто Так та заяв учасників про розірвання договорів, в черзі на повернення коштів перед

ОСОБА_2 перебуває ще 37 учасників цієї групи, які розірвали угоди раніше за неї (а. с. 167-207).

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 10 угоди від 15 липня 2011 року № 360743 (далі - Угода) підписання цієї угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди та додатків до неї. Якщо учасник системи одружений, цим він заявляє, що має згоду іншого подружжя на укладення цієї угоди. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто просто», уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом.

Позивачка погодилася з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання. Дійсність договору сторонами не оспорюється.

Відповідно до статті 1 Угоди її предметом є надання послуг системи «Авто так», спрямованих на придбання автомобіля.

Згідно зі статтею 2 Угоди ТОВ «Авто просто» є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах «Авто Так». ТОВ «Авто просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов`язань, передбачених Угодою.

Система придбання у групах (система Авто так») - це система, яка полягає у створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів у порядку та на умовах, передбачених Угодою (розділ 1 додатку № 2 до Угоди).

Учасником системи (учасником) є фізична чи юридична особа, яка уклала Угоду та додатки № 1, № 2 до Угоди, сплатила плату за послуги, пов`язані зі вступом до системи, в повному обсязі (розділ 1 додатку № 2 до Угоди).

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 додатку № 2 до Угоди ТОВ «Авто просто» зобов`язується об`єднати цю Угоду в групу з іншими угодами системи. Кожній сформованій групі учасників надається номер. Кожному учаснику надається порядковий номер у його групі.

Статтею 3 Угоди передбачено, що ТОВ «Авто просто» зобов`язується надавати учаснику системи послуги в порядку та строки, визначені Угодою, включаючи забезпечення отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами Угоди.

Учасник, зі свого боку, зобов`язується виконувати зобов`язання, передбачені Угодою, в порядку та строки, визначені нею, зокрема щомісячно сплачувати повні внески (стаття 5 Угоди).

Повним внеском є щомісячний платіж, який складається із суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату страхового платежу (розділ 1 додатку № 2 до Угоди).

Чистий внесок використовується для формування чистого фонду та фонду для повернення коштів, його розмір розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену графіком внесків (розділ 1 додатку № 2 до Угоди).

Статтею 4 Угоди визначено право учасника розірвати Угоду до моменту отримання автомобіля.

Правовими наслідками розірвання договору є припинення зобов`язання (частина друга статті 653 ЦК України) та відсутність права сторін вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов?язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина четверта цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, установлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Угоду, укладену між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто», розірвано за заявою позивачки від 05 жовтня 2015 року, що підтверджується листом-відповіддю ТОВ «Авто Просто» від 26 жовтня 2015 року.

Статтею 13 додатку № 2 до Угоди сторони визначили право на розірвання Угоди та наслідки її розірвання.

Зокрема, згідно з пунктом 13.1 учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що повинен повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки чисті внески, сплачені за Угодою, з урахуванням положень, викладених у статті

13 Угоди.

Сума чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди, за вирахуванням відступного за відмову від Угоди в розмірі двох цілих чистих внесків (пункт 13.3 додатку № 2 до Угоди).

Згідно з пунктом 13.4 додатку № 2 до Угоди повернення чистих внесків здійснюється із фонду для повернення коштів.

Фонд для повернення коштів складається з 5 % від загальної суми, яка надходить щомісяця до фонду групи (усі чисті внесків, які сплачуються учасниками групи у складі повних та авансових внесків, а також третіми особами (страхові компанії, поручителі, тощо)), та призначений для повернення коштів учасникам за угодами, що розірвані у порядку, визначеному Угодою (розділ 1 додатку № 2 до Угоди).

Відповідно до підпункту 13.4.1 статті 13 додатку № 2 до Угоди в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду внаслідок настання наступних непередбачених обставин, що виникли під час дії угоди: отримання ним інвалідності або смерті свого подружжя, або набуття учасником статусу безробітного, належним чином засвідченого Державним центром зайнятості, який надав «Авто Просто» необхідні підтверджуючі документи та на момент виникнення однієї із вищезазначених обставин належним чином виконував зобов`язання за угодою. Учасник має надати відповідні документи протягом 30 календарних днів з моменту виникнення таких обставин. За вимогою «Авто Просто» учасник зобов`язується надавати документи, які підтверджують виникнення вищезазначених обставин. Статус безробітного розглядається як пріоритет для повернення чистих внесків за умови, що на момент підписання угоди учасник мав офіційну роботу відповідно до записів у трудовій книжці і статус безробітного було надано учаснику не пізніше, ніж через чотири місяці після звільнення з останнього місця роботи відповідно до записів у трудовій книжці. За підтвердження обставин згідно з цим пунктом, учаснику повертаються сплачені чисті внески без вирахування відступного.

Згідно з підпунктом 13.4.2 статті 13 додатку № 2 до Угоди у наступну чергу повертаються чисті внески тим учасникам, які розірвали Угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому підпункті. При цьому пріоритет у групі надається тому учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання угоди, а в разі, коли такі заяви було подано одночасно кількома учасниками, пріоритет надається учаснику, номер угоди якого є меншим.

Відповідно до підпункту 13.4.3 статті 13 додатку № 2 до Угоди після повернення коштів у порядку підпунктів 13.4.1, 13.4.2, повертаються чисті внески тим учасникам, з якими ТОВ «Авто Просто» розірвало Угоду.

У силу частини першої статті 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Аналіз положень статті 13 додатку № 2 до Угоди дає підстави стверджувати, що положення Угоди про повернення грошових коштів (чистих внесків) можна кваліфікувати як умовний правочин, оскільки виникнення такого обов`язку пов`язане з настанням обставин, визначених зазначеною статтею.

Зокрема, обставиною, яка породжує обов`язок ТОВ «Авто Просто» повернути учаснику чисті внески, є розірвання договору, що вбачається із пункту

13.1 додатку № 2 до Угоди.

Для осіб, які виявили бажання розірвати угоду протягом семи календарних днів від дати її підписання та після цього терміну, але до того, як угода буде включена до певної групи, розірвання угоди є єдиною відкладальною обставиною, з настанням якої у ТОВ «Авто Просто» виникає обов`язок щодо повернення коштів учаснику. Розмір та порядок повернення коштів визначено пунктами 13.8 та 13.9 додатку № 2 до Угоди.

Для всіх інших осіб, окрім зазначених вище, у ТОВ «Авто Просто» виникає обов`язок щодо повернення суми чистих внесків, розрахованих відповідно до пункту 13.3 додатку № 2 до Угоди, за наявності двох обставин: розірвання Угоди та настання черги учасника для повернення чистих внесків.

Черга для повернення чистих внесків формується з урахуванням обставин, які стали підставою розірвання Угоди, та особи ініціатора її розірвання (підпункти 13.4.1, 13.4.2, 13.4.3 додатку № 2 до Угоди).

Виходячи з аналізу норм законодавства та положень, укладеної між сторонами угодою, суди вирішуючи спір про стягнення коштів - чистих внесків за Угодою на користь позивача, повинні встановити: чи розірвано таку угоду та чи настала черга позивача - учасника системи для повернення чистих внесків. Зокрема, з`ясувати номер групи, з якою об`єднано Угоду позивача відповідно до пункту 1.4 додатку № 2 до Угоди, склад її учасників; установити, з ким з учасників групи угоди розірвано, з яких підстав та з урахуванням яких обставин, а також чи виплачено зазначеним особам, грошові кошти відповідно до умов Угоди.

Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 380/63/16-ц (провадження

№ 14-230цс18), колегія суддів при перегляді цієї справи не знайшла підстав для відступу від цього висновку.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого дійшли правильного висновку щодо відмови у задоволенні позову, оскільки статтею 13 додатку № 2 до Угоди чітко визначено порядок і наслідки її розірвання, зокрема в пункту 13.4 цієї статті вказано, що кошти повертаються в порядку, який побудований за принципом черговості, а з огляду на те, що ТОВ «Авто Просто» має повернути сплачені чисті внески учасникам системи, які розірвали угоди раніше, то вимоги позивача є передчасними.

ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами, що настала

подія - її черга на отримання коштів, внаслідок якої у ТОВ «Авто Просто» виник обов`язок виконання зобов`язання перед нею. Тобто подія, яка відповідно до умов Угоди дає позивачу право вимоги, ще не настала.

Також необхідно зазначити, що 02 червня 2011 року Верховна Рада України прийняла Закон від 02 червня 2011 року № 3462-IV, який набрав чинності 09 січня 2012 року, згідно з яким до Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» було внесено зміни до частини першої статті 4, а саме вказану статтю було доповнено пунктом 111 такого змісту: фінансовими послугами 7 вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

15 січня 2013 року ТОВ «Авто Просто» на виконання пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 02 червня 2011 року № 3462-ІУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» отримало Ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Безпідставними є доводи касаційної скарги стосовно необхідності приведення укладеної сторонами Угоди від 15 липня 2011 року № 360743 у відповідність із вимогами Закону України від 02 червня 2011 року № 3462-ІУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», оскільки згідно зі статтею 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у касаційні скарзі доводи є аналогічними доводам, наведеним в позовній заяві та апеляційній скарзі, яким судами першої та апеляційної інстанцій надана належна оцінка.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 жовтня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 07 грудня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. О. Лесько

А. А. Калараш

С. П. Штелик