Справа № 535/815/19
Провадження № 2-і/535/1/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Якименко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Балала Л.В.,

розглянувши в залі суду смт Котельва у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14.08.2019 року у справі № 535/815/19 на один рік, тобто до 17.10.2019 року.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що в даний час у нього ускладнюється виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання його неповноліньої дитини, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Він не має роботи, та не може працевлаштуватися через проведення операції в зв`язку з онкозахворюванням. Крім того, він не може заробляти кошти в Україні, а бажає працювати в Російській Федерації. Проте через наявність заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі, яка складає понад 60000 грн. та яка, він вважає, виникла з вини державного виконавця, котрий не повідомив його про суму відрахування, державний виконавець виніс постанову про заборону перетину державного кордону України, та крім того обмежив його у праві керуванням транспортним засобом. Наявність зазначених скрутних життєвих обставин, унеможливлюють виконувати судове рішення, тому вважає його виконання слід відстрочити.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мушук В.В. заяву підтримали повністю, посилаючись на обставини у ній викладені.

Стягувачка ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення заяви про відстрочку виконання рішення заперечувала. В обґрунтування зазначала, що обставини, наведені боржником, не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При наданні розстрочення виконання рішення мають бути враховані інтереси стягувача та неповнолітньої доньки, яка щоденно потребує коштів з боку обох батьків. Самостійно утримувати доньку вона не має можливості, оскільки заявник ОСОБА_1 й так вкрай рідко здійснював оплату аліментів, в зв`язку з чим допустив велику заборгованість і весь цей час вона фактично сама змушена утримувати їх спільну дитину. У той же час боржник не позбавлений можливості виконати рішення суду за виконавчим листом, сплачуючи щомісячно аліменти на утримання доньки, які крім того вже були зменшенні рішенням суду з 1/4 до 1/6 частини. Вважає, що заявник у такий спосіб, намагається ухилися від сплати аліментів.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, прийшов до висновку, що заява про відстрочку виконання судового рішення не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно доч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Права та обов`язки учасників справи визначені статтею 43 ЦПК України, до яких, з-поміж іншого, належить право подавати заяви та клопотання, у котрих в силу ст. 182 вказаного Кодексу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань.

Одним із процесуальних питань, які суд може вирішувати у судовому засіданні, є питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, до котрих, з-поміж іншого, належить розстрочення виконання судового рішення та інші питання.

Так, в силу ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як встановлено судом, заочним рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2012 року (справа №1613/284/2012) вирішено стягувати з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 14.08.2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів (справа №535/815/19), задоволено повністю та зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі заочного рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 13.04.2012 року у справі 1613/284/2012 з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу). Підставою для зменшення розміру аліментів слугувало наявність на утриманні ОСОБА_1 інших утриманців та онкологічне захворювання.

Виконавчий лист №535/815/19 з примусового виконання зазначеного вище рішення суду від 14.08.2019 року перебуває на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та приєднаний до виконавчого провадження № 32736065 відкритого з примусовгого виконання заочного рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2012 рок .

Згідно з довідкою -розрахунком заборгованості по аліментам №50504 від 19.09.2019 року, яка знаходилась в матеріалах виконавчого провадження № 32736065 наданих на вимогу суду для огляду у судовому засіданні, ОСОБА_1 , має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 станом на 19.09.2019 року в сумі 63852,44 грн.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 10 Постанови Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року з наступними змінами і доповненнями, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Зазначені обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Разом з тим, на думку суду, заявник у своїй заяві не наводить належних підстав для відстрочення виконання рішення суду по сплаті аліментів на утримання неповноілітньої дитини.

Так, обставини на які посилається заявник ОСОБА_1 , як на такі що ускладнюють сплачувати аліменти на утримання дитини, а саме: необхідність продовження лікування після перенесення онкологічного захворювання, неможливість працевлаштуватися в Україні, заборонні приписи державного виконавця, суд не вважає такими, що повністю унеможливлюють сплачувати аліменти на утримання дитини, які крім того, вже були зменшені судом з урахуванням зазначених підстав.

Суд, також враховує те, що ОСОБА_1 з часу прийняття рішення про примусове стягнення з нього аліментів на утримання неповнлітньої дочки не виконував свої обов`язки належним чином, в зв`язку з чим, ще до захворювання боржника, виникла значна заборгованість по сплаті аліментів.

Суд враховує що ОСОБА_1 є працездатним, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, тобто суду не надано належних доказів того, що заявник бажає працевлаштуватися та отримувати дохід, але не може цього зробити з тих чи інших підстав. До твердвердження заявника, що він не має можливості працевлаштуватись в зв`язку з наявністю заборонних приписів державного виконавця, суд ставиться критично, оскільки вони застосовані як спосіб реагування на ухилення боржника від сплати аліментів на утримання доньки, в звязку з чим утворилась значна заборгованість.

Суд переконаний, що посилання заявника на неправомірне, на його думку, нарахування державним виконавцем заборгованості за аліментами, а також на відсутність у нього роботи та стабільного заробітку не може слугувати підставою для задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення.

Крім того, суд звертає увагу, що рішення, ухвалене у справі про стягнення аліментів на дітей, не потребує розстрочення його виконання, оскільки спосіб виконання обов`язку по сплаті аліментів сам собою має періодичний, щомісячний характер, може сплачуватися боржником у спосіб щомісячного внесення сум по мірі можливості.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із аналізу положень глави 15 Сімейного кодексу України «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» випливає, що аліментні зобов`язання батьків і дітей належать до аліментних зобов`язань першої черги, оскільки зазначені особи зобов`язані надавати утримання одне одному незалежно від наявності у них інших родичів. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей у зв`язку з тим, що неповнолітні діти не здатні здобувати засоби до існування, не можуть, як правило, утримувати себе самі. Батьки повинні утримувати дитину незалежно від того, одружені вони чи розлучені.

Крім цього, у випадку злісного ухилення від сплати аліментів батьки можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України.

Таким чином, законодавством України захищено право дітей на повноцінне життя та всебічний розвиток, серед іншого шляхом стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України, яка визначає завдання цього нормативно-правового акту, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відстрочення сплати аліментів, які стягуються з відповідача періодичними платежами, суперечитиме завданням Сімейного кодексу України, а також принципам інституту відстрочення виконання судового рішення, оскільки інтереси дитини у цьому випадку є пріоритетними порівняно з інтересами боржника у виконавчому провадженні.

Все зазначене вище у сукупності не вказує на обставини, які мають характер особливих або виняткових, та які можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду у сенсі розуміння приписів ст. 435 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , про відстрочку виконання судового рішення про стягнення аліментів є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 13, 259-261, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Голова

Котелевського районного суду

Полтавської області Т.О.Якименко