Ухвала

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 686/9356/15-ц

провадження № 61-21533св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 27 лютого 2017 року, постановлене колегією у складі суддів: Ярмолюка О. І., Купельського А. В., Пастощука М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Позовна заява прокурора мотивована тим, відповідачі є власниками приміщення магазину та нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 26 березня

2009 року № 1581 і договору купівлі-продажу від 29 серпня 2011 року № 9387. Рішенням Хмельницької міської ради від 25 грудня 2013 року № 69 їм надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1146 га за вказаною адресою для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Разом із тим, на даний час ОСОБА_2 та ОСОБА_2 не оформили право оренди вказаної земельної ділянки та використовують її без внесення плати за землю, внаслідок чого територіальній громаді завдано збитки на суму

100 192,32 грн у вигляді упущеної вигоди.

За таких обставин прокурор просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на корить Хмельницької міської ради 100 192,32 грн майнової шкоди.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2016 року, ухваленим у складі судді Карплюка О. І., в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством не передбачено підстав для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, а у відповідачів відсутня заборгованість по сплаті земельного податку за спірну земельну ділянку.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 27 лютого

2017 року задоволено апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Хмельницької міської ради 81 277,42 грн майнової шкоди.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що протягом 2009-2014 років відповідачі спільно користувалися земельною ділянкою комунальної власності, що розташована по

АДРЕСА_1 , використовуючи її для обслуговування належних їм нежитлових приміщень. При цьому, відповідачі не оформили та не зареєстрували право оренди земельної ділянки та не сплачували власнику землі орендної плати.

Апеляційний суд врахував спільну бездіяльність ОСОБА_2 та ОСОБА_2 у вчиненні передбачених законом заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, що призвело до неодержання територіальною громадою реальних доходів.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що збитків територіальній громаді завдано з вини відповідачів, а тому на останніх має бути покладений солідарний обов`язок з їх відшкодування.

Визначаючи розмір збитків, апеляційний суд зазначив, що у заявлений позивачем період відповідачами сплачено земельний податок на загальну суму 18 914,90 грн, тому дійшов висновку про зменшення розміру відшкодування на вказану суму.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 і ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Хмельницької області

від 27 лютого 2017 року та залишити в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням апеляційним судом положень статті 156 ЗК України, оскільки вказана стаття визначає вичерпний перелік підстав для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам і не передбачає настання цивільно правової відповідальності щодо відшкодування збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючого документа.

На думку заявників, прокурором не доведено, що упущена вигода (доходи) не є абстрактною, а дійсно могла бути одержана в разі отримання відповідачами правовстановлюючого документа.

Також вказували, що апеляційним судом помилково не застосовано наслідки спливу позовної давності, оскільки загальна позовна давність для звернення до суду із даним позовом закінчилась 02 грудня 2014 року, а прокурор звернувся до суду 12 травня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано матеріали цивільної справи № 686/9356/15-ц з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та зупинено виконання рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 27 лютого 2017 року до закінчення касаційного перегляду.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

07 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 686/9356/15-ц передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що відповідачі є власниками нерухомого майна, яке розміщене на земельній ділянці комунальної форми власності, внаслідок чого завдали територіальній громаді збитків, які підлягають відшкодування на підставі статті 22, норм глави 82 ЦК України, глави 24 ЗК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) у подібних правовідносинах викладено правовий висновок про те, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Ухвалою Палати для розгляду справ щодо земельних відносин і права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

від 18 вересня 2019 року передано справу № 917/1739/17 разом з касаційною скаргою Кременчуцької міської ради на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Мотивуючи своє рішення про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції вважав за необхідне відступити від висновку щодо можливості самостійного застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (у тому випадку, якщо це призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту), що викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 686/18993/17-ц (провадження № 61-48870св18), а також подібних висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 922/210/15, від 18 травня 2016 року у справі № 922/51/15 та № 922/228/15.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справа

№ 917/1739/17 прийнята до розгляду.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Оскільки правовідносини у справі № 917/1739/17, яку передано на розгляд Великої палати Верховного Суду, подібні правовідносинам у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 686/9356/15-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 686/9356/15-ц за позовом заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 917/1739/17.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович