Справа № 159/5172/18
Провадження № 2-ві/159/2/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за заявою ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Лесику В.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

24.01.19 р. заявником як відповідачем у вказаній вище цивільній справі було подано до суду заяву про відвід головуючому у вказаній вище цивільній справі судді. Відвід обґрунтований тим, що 24.01.19 р. стали відомі обставини, що викликають сумнів у неупередженості та об»єктивності судді, зокрема, зазначає, що за виявленим бажанням сторін згідно із заявою від 05.12.18 р. укласти мирову угоду відповідно до письмової згоди сторін від 09.01.19 р., 24.01.19 р. для проведення врегулювання спору за участю судді під час підготовчого судового засідання у порушення п. 2), п. 14) ч. 1 ст. 197, ч. 1 ст. 202 ЦПК України постановленням ухвали про відмову у проведенні такої процедури врегулювання спору не порушено визначені ч. 7 ст. 49 ЦПК України процесуальні права сторін на користь третьої особи. Чим допущено незбереження визначеної п. 2), п. 4) ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України об»єктивності, неупередженості: сприяння врегулювання спору шляхом досягнення угоди між сторонами; сприяння учасникам судового процесу у реалізації ними прав, визначених цим Кодексом; та диспозитивності щодо розпорядження учасником справи своїми правами на власний розсуд, та ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині нездатності суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи. Зазначає, що вважає, що така поведінка судді вказує на незабезпечення відсутності будь яких сумнівів у його незалежності, реально вільного суду від будь - якого відповідного упередження в очах розумного спостерігача, свідчить про небезсторонність суду, відповідно, у нього як стороннього спостерігача виникли сумніви в неупередженості судді. Зазначає, що незалежність судів є прерогативою, що надається не на користь власних інтересів судді, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, які покладають надію на правосуддя. Незалежність судової влади означає повну неупередженість з боку суддів. Вони повинні бути безсторонніми, вільними від будь яких зв»язків, прихильності чи упередження, що випливає або може сприйматись як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Покликаючись на ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», зазначає, що суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь якого невідповідного упередження, але повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. Наводячи поняття диспозитивності та аналізу ч. 1 ст. 202 ЦПК України, зазначає, що повноваження суду відмовити у проведенні процедури врегулювання спору за участю судді не є дискреційними. Тому вважає, що у разі наявної згоди сторін до початку розгляду справи по суті на врегулювання спору за участю судді, суд безальтернативно зобов»язаний постановити ухвалу про проведення такої процедури. Покликаючись на п. 1 Постанови Пл. ВС України від 12.06.19 р. № 5, зазначає, що суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо, також, є інші обставини, які викликають сумнів у об»єктивності та неупередженості судді. Покликаючись на п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та ОСОБА_3 ООН від 27.07.06 р., п. 5) ч. 1 ст. 36, ч. ч. 2 4 ст. 39 ЦПК України, заявляє відвід головуючому - судді Лесику В.О..

Відповідно до ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 24.01.19 р., постановленої під головуванням судді Лесика В.О., заяву заявника про відвід головуючому - судді Лесику В.О., визнано необгрунтованою.

Суд вважає, що розгляд порушеного питання можливий без повідомлення заявника, інших учасників справи.

Вивчивши доводи заяви та матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Так, підстави для відводу судді визначені ст. 36 ЦПК України. Суддя, як зазначено у п. 5 ч. 1 цієї статті, на який покликається заявник, не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

За змістом ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у, зокрема, ст. 36 цього Кодексу, суддя зобовязаний заявити самовідвід. З підстав, зазначених у, зокрема, ст. 36 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку судового засідання. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку судового засідання. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у п. п. 1 - 4 ч. 1 ст. 36 цього Кодексу, ст. 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обовязку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Проаналізувавши доводи заявника, суд приходить до переконання про необґрунтованість заявленого відводу.

Так, всі доводи заявника стосуються процесуальних дій та рішень головуючого судді Лесика В.О. під час розгляду вказаної вище цивільної справи, незгода з якими може бути оскаржена стороною у порядку, визначеному ЦПК України.

Згідно з міжнародно - правовими гарантіями незалежності судів, суддя має здійснювати свої суддівські функції незалежно, на основі власної оцінки фактів і відповідно до усвідомленого розуміння права, вільно від будь - якого впливу.

Заява заявника у тій її частині, що вбачаються підстави для сприйняття ним процесуальних рішень та дій головуючого судді такими, що можуть свідчити про неупередженість та необ»єктивність судді, є голослівною та таке твердження, на думку суду, є надуманим.

Обгрунтування ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 24.01.19 р., постановленої під головуванням судді Лесика В.О. щодо заяви заявника про відвід судді Лесику В.О., є належним та переконливим.

А тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви про відвід головуючому судді Лесику В.О. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_4