Справа № 454/2439/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/811/1056/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 14 вересня 2016 року у справі за поданням начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пограничного Василя Ігоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

встановила:

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 14.09.2016 року вказане подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань, покладених на неї вимогою податкової інспекції.

Ухвалу суду оскаржила боржник ОСОБА_1 , просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права та прийняти нове судове рішення, яким відмовити державному виконавцю у задоволенні подання.

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що їй не було відомо про відкрите відносно неї, як боржника, виконавче провадження по виконанню вимоги Сокальської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про стягнення боргу в розмірі 7188 грн. 94 коп., і в матеріалах справи немає доказів на підтвердження отримання нею копії постанови про відкриття виконавчого провадження для реалізації нею права добровільного виконання зобов`язання у встановлений законом строк, а також інших доказів, які б підтверджували вчинення державним виконавцем передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання, а тому, на її переконання, державним виконавцем не доведено факту ухиленні її від виконання свого обов`язку.

Апелянт просить врахувати, що дізнавшись про існуючу заборгованість, вона 03.01.2019 року погасила її в добровільному порядку.

В судове засідання учасники справи не з`явились, їх явку до суду не було визнано обов`язковою, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення судових повісток-повідомлень, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13.08.2019 року, є дата складення повного судового рішення - 19.08.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв`язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України».

У відповідності до ст.6 цього Закону (в редакції змін, внесених Законом №1474-УІІІ від 14.07.2016 року), право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження», в чинній на момент розгляду подання редакції, визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Цією статтею закріплено право державного виконавця, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його у встановленому законом порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах; звертатись до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

Частиною шостою статті 12 цього Закону встановлені обов`язки боржника у виконавчому провадженні, а саме: утримуватись від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, в тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтись за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

У відповідності до п.18 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи, за межі України до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України, в чинній на момент розгляду подання редакції, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Цією статтею визначено, що суд негайно розглядає таке подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Отже, за змістом цієї норми процесуального закону суд, який вирішує подання, повинен перевірити наявність обставин, які підтверджують факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), на момент звернення державного виконавця з таким поданням.

Однак, суд першої інстанції вказаних вище вимог процесуального закону не виконав, що підтверджується наступним.

З матеріалів, долучених державним виконавцем до подання, встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №49926362 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-91У, виданої 15.05.2015 року Сокальською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, про стягнення з неї на користь Сокальської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області боргу в сумі 7188 грн. 94 коп., виконавче провадження за якою відкрите постановою начальника Сокальського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Пограничного В.І. від 26.01.2016 року (а.с.3 зворот, 4).

Будь-яких інших доказів, які б, зокрема, підтверджували дії державного виконавця щодо надіслання боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, виклику боржника до відділу ДВС з приводу названого вище виконавчого документа, а в разі неявки боржника без поважних причин - винесення постанови про привід боржника через органи внутрішніх справ, тощо, державним виконавцем надано не було і таких доказів в матеріалах справи немає.

Отже, з урахуванням наведеного, достатніх підстав для висновку про те, що на момент розгляду судом подання державного виконавця боржник знала про виконавчий документ, який знаходився на примусовому виконанні у названому відділі ДВС, та була належним чином повідомлена про наявність заведеного відносно неї виконавчого провадження на підставі цього виконавчого документа, однак, ухилялась від явки до відділу ДВС та/або вчиняла дії, які унеможливлювали чи ускладнювали його виконання, немає, а тому, відповідно, й підстав вважати доведеним факт ухилення боржника від виконання покладених на неї вимогою Сокальської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області обов`язків теж немає.

В порушення наведених вище вимог Закону, судом першої інстанції належним чином не перевірено доводів державного виконавця і не зазначено в оскаржуваній ухвалі, в чому полягає ухилення боржника від виконання зобов`язань за вказаним вище виконавчим документом, оскільки наявність невиконаних боржником зобов`язань без доведення факту ухилення боржника від їх виконання не є підставою для застосування до нього встановленого Законом обмеження у праві виїзду за межі України.

Допущення судом першої інстанції порушення вказаних вище норм Закону, призвело до неправильного вирішення питання по суті подання, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 14 вересня 2016 року скасувати і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні подання начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пограничного Василя Ігоровича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 19 серпня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.