Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/1082/18
Провадження № 2/670/129/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Волкової О.М.

за участю секретаря Сікорської В.О.

прокурора Козел Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці цивільну справу за позовом заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури І. Бантюка до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу та зобов`язання повернути земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2018 року до суду надійшов позов заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу та зобов`язання повернути земельну ділянку, у якому прокурор просив визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.12.2017 року № 22-22809-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,6000 га (кадастровий номер :07:002:0080) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області; зобов`язати ОСОБА_1 повернути державі земельну ділянку загальною площею 0,6000 га (кадастровий номер :07:002:0080), що розташована за межами населених пунктів Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області; стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та ОСОБА_1 на користь прокуратури Хмельницької області (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, рахунок 2814, код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір, сплачений за пред`явлення позову в сумі 3524,00 грн.

В обгрунтуванння позову зазначено, що вивченням питання законності надання земельних ділянок державної власності встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.12.2017 року № 22-22809-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,6000 га (кадастровий номер :07:002:0080), та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства (проект розроблено на підставі наказу від 07.09.2017 року № 22-18574-СГ), яка знаходиться за межами населених пунктів Петрашівської сільської ради Віньковецького району.

На підставі зазначеного наказу державним реєстратором 13.12.2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Вищевказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.12.2017 року № 22-22809-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка поверненню у державну власність з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара.

Водночас, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.12.2016 року № 22-32304-СГ отримала у приватну власність (право зареєстровано 11.01.2017 року) земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :07:002:0045) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Петрашівської сільської ради Віньковецького району.

Зазначене підтверджує, що ОСОБА_1 на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 06.12.2017 року № 22-22809-СГ) використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ від 05.12.2016 року № 22-32304-СГ), та всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України при отриманні у власність земельної ділянки не врахував, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Земельна ділянка площею 0,6000 га (кадастровий номер :07:002:0080), що знаходиться за межами населених пунктів Петрашівської сільської ради Віньковецького району, вибула із земель державної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_1 , права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, а ОСОБА_1 при зверненні до зазначеного органу влади не повідомила, що вже раніше скористалась своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.

З огляду на те, що оспорюваний наказ підлягає визнанню недійсним, то відсутні правові підстави для збереження цієї земельної ділянки за відповідачем.

Згідно із ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи викладене, зазначений наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.12.2017 року № 22-22809-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка площею 0,6000 га (кадастровий номер :07:002:0080), що знаходиться за межами населених пунктів Петрашівської сільської ради Віньковецького району, поверненню у державну власність.

Ухвалою суду від 16.01.2019 року у справі відкрито провадження.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 26.04.2019 року у справі зупинено провадження до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 587/430/16-ц.

Ухвалою суду від 17.10.2019 року провадження у справі поновлено, призначено судове засідання.

У судовому засіданні 25.11.2019 року прокурор Козел Н.О. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просила позов задовольнити.

Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, не з`явився.

Представник відповідача за довіреністю Стефанишин О.Л. надіслав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури.

У відзиві зазначено, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - Головне управління) заперечує проти позову в цілому та вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

ОСОБА_1 зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявами в яких повідомляла, що правом на безоплатну приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не скористалася.

На підставі зареєстрованих заяв ОСОБА_1 були прийняті накази Головного управління «Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою», а згодом і «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність».

Згідно із ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тому Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вважає, що діяло відповідно до норм чинного земельного законодавства при розгляді заяв ОСОБА_1 , оскільки в даних клопотаннях остання повідомляла, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства вона не скористалась.

Також,представник відповідача звертав увагу суду на те, що згідно ч. 1, ч. 2 ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тому, підстави для стягнення судового збору з Головного управління, відсутні, а при вирішенні справи необхідно усі витрати покласти на ОСОБА_1 , яка ввела в оману Головне управління, шляхом шахрайства.

Разом з тим, рішення органів виконавчої влади (накази Головного управління) про передачу земельної ділянки у власність є актами індивідуальної дії і вичерпують себе в момент їх прийняття. Відновлення можливого порушеного права держави є не скасування наказу Головного управління, а визнання недійсним права власності ОСОБА_1 .

Крім того, спірним наказом не лише передавалася земельна ділянка у власність (п. 2 наказу), а й затверджувалася відповідна документація із землеустрою (п. 1 наказу), яка в цілому відповідає законодавству.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленою належним чином, у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності.

Заслухавши прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України.

Водночас, законодавством встановлені певні обмеження у правах набуття права власності на земельні ділянки, а саме згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Передбачена ст. ст. 116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 ЗК України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає різницю між гранично можливою та раніше отриманою у власність.

Визначений статтею 118 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність застосовується при умові дотримання вимог ст. ст. 116, 121 ЗК України.

Судом встановлено, що 09.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Розглянувши клопотання, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області видало наказ від 19.09.2016 року № 22-2461-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою вищезазначеної земельної ділянки.

Після виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_1 подала відповідачу заяву про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, та наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.12.2016 року № 22-32304-СГ затверджено документацію із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1

31.07.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,6000 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, зазначивши, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства вона не скористалась.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 07.09.2017 року № 22-18574-СГ надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :07:002) за межами населених пунктів Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Після цього ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, та наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.12.2017 року № 22-22809-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.12.2018 року, за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :07:002:0045 для ведення особистого селянського господарства, Петрашівська сільська рада Віньковецького району Хмельницької області, та право приватної власності на земельну ділянку площею 0,6 га кадастровий номер :07:002:0080 для ведення особистого селянського господарства, Петрашівська сільська рада Віньковецького району Хмельницької області.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримала безоплатно дві земельні ділянки, а саме земельну ділянку площею 2 га, (кадастровий номер :07:002:0045) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Петрашівської сільської ради Віньковецького району, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,6 га (кадастровий номер :07:002:0080), що знаходиться за межами населених пунктів Петрашівської сільської ради Віньковецького району, і вказаний факт нею не заперечувався.

Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство», громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 га, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених ст. 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, передбачена ст. ст. 116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 Земельного кодексу України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає різницю між гранично можливою та раніше отриманою у власність.

Однак, приймаючи оспорюваний наказ, відповідач -- Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області факт реалізації ОСОБА_1 права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не перевірив, порушив вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому накази Головного управління про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність особи, яка таке право вже використала, як і наказ про передачу такої ділянки у власність є незаконним.

Статтею152 ЗК України регламентовано, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів.

Згідно з ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, у тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про передачу ОСОБА_1 у власність державної землі, припиняє правомочності відповідача як власника землі та є підставою для витребування земельної ділянки у державну власність.

При цьому суд бере до уваги, що предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

В питаннях оцінки «пропорційності» Європейського суду з прав людини, як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за виключенням випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах «Спорронґ і Льоннорт проти Швеції», «Булвес» АД проти Болгарії»).

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за ст. 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 05 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 04 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 06 листопада 2008 року).

Отже, ст. 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Водночас, Головним управлінням Дежгеокадастру протиправно, всупереч вимог земельного законодавства передано відповідачу ОСОБА_1 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, який право на безоплатну приватизацією земельної ділянки даного виду використання, гарантоване законодавством, уже реалізувала.

Відповідач ОСОБА_1 могла і повинна була знати про те, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених Земельним кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання, що ставить її добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований сумнів та підтверджує дотримання «справедливого балансу» у даних правовідносинах, та зважаючи на те, що вона своє право на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства використала, підстав для задоволення її заяви про надання у власність земельної ділянки такого ж виду користування на території Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області не було.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд відповідно до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути судовий збір порівну із обох відповідачів по 1762 гривні на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, ст. 10, ст. 12, ст. 19, ст. 81, ст. 133, ст. 141, ст. 258, ст. 259, ст. 264, ст. 265 ЦПК України, ст. 13, ст. 14 Конституції України, ст. 5, ст. 19, ст. 22, ст. 33, ст. 116, ст. 118, ст. 122, ст. 123, ст. 134 Земельного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов керівника Городоцької місцевої прокуратури І. Бантюка до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу та зобов`язання повернути земельну ділянку, задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.12.2017 року № 22-22809-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,6000 га (кадастровий номер 0:07:002:0080) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути державі земельну ділянку загальною площею 0,6000 га (кадастровий номер :07:002:0080), що розташована за межами населених пунктів Петрашівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Стягнути із Головного управління Дежгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська, 4/1, м. Хмельницький, 29016, ) та ОСОБА_1 , (зареєстрованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Хмельницької області (р/р 2814, , Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172) судовий збір у розмірі 1762 гривень окремо із кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 04.12.2019 року.

Суддя О.М.Волкова