Постанова

Іменем України

10 січня 2019 року

м. Київ

справа № 364/641/16-ц

провадження № 61-23362св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД»,

представники відповідача: Плаксій Роман Володимирович, Мохонько Костянтин Миколайович, Лагошний Павло Володимирович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Київської області

від 31 січня 2017 року у складі колегії суддів: Гуля В. В., Іванової І. В.,

Сліпченка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» (далі - ТОВ «ФК ЛТД») про визнання договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі частково недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка, площею 2,8779 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданим Володарською районною державною адміністрацією Київської області 25 лютого 2005 року.

28 липня 2009 року він уклав договір оренди землі з ТОВ «ФК ЛТД» строком на

5 років, державна реєстрація якого була проведена 26 жовтня 2009 року.

15 листопада 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 28 липня 2009 року, яким було змінено розмір орендної плати та строк дії основного договору.

Посилався на те, що своєї волі на зміну строку дії договору на 15 років він не надавав і в цій графі без його згоди дописано одиницю до цифри «п'ять».

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати пункт 3 договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 28 липня 2009 року недійсним, визнавши строк дії договору у 5 років.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 25 листопада 2016 року у складі судді Моргун Г. Л., з урахуванням ухвали цього ж суду

від 07 грудня 2016 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано пункт 3 договору про внесення змін та доповнень

від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 28 липня 2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК ЛТД», щодо земельної ділянки

2,8779 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, в частині строку дії договору у 15 років недійсним, визнавши строк дії у 5 років. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі неможливо вважати вчиненим у тій частині, що стосується строку його дії, оскільки, з урахуванням висновку експертів за результатами судово-технічної експертизи документів від 14 квітня 2016 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, ОСОБА_1 не проявив своєї волі та не надав згоди на зміну строку дії договору на строк 15 років, а волевиявлення сторін було направлене на встановлення п'ятирічного терміну його дії.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК ЛТД» задоволено. Рішення Володарського районного суду Київської області від 25 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції про визнання договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі частково недійсним є незаконним та необґрунтованим, так як суд, аналізуючи висновок експертів за результатами судово-технічної експертизи документів від 14 квітня 2016 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, встановив лише те, що «строк дії договору було дописано із п'ятирічного строку на п'ятнадцятирічний», але не встановив, що внесення в оспорюваний договір запису «15», хоч і різними пастами, в графу «Договір укладено на років» відбулося без волевиявлення орендодавця, тому що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами, що строк дії спірного договору в момент його підписання останнім та ТОВ «ФК ЛТД» складав саме п'ять років, а не п'ятнадцять і написання цифри «1» відбулось після підписання договору позивачем, а не до погодження його умов та підписання сторонами.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду є незаконним та необґрунтованим. ОСОБА_1 посилався на те, що висновки апеляційного суду не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не відповідають обставинам справи. Проведена у справі Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судово-технічна експертиза документів підтвердила, що дописана саме цифра «1», а не «5», оскільки вона написана тим самим чорнилом, що і весь інший рукописний текст оспорюваного правочину. Судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що ситуація з дописуванням

ТОВ «ФК ЛТД» цифри «1» у строк дії договорів носили масовий характер.

У травні 2017 року надійшло заперечення на касаційну скаргу від ТОВ «ФК ЛТД», в якому товариство посилалося на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки суд вірно зазначив про наявність волевиявлення на зміну договору оренди землі в частині збільшення строку його дії, яке підтверджується отриманням ОСОБА_1, після державної реєстрації договору, орендної плати.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 2,8779 га, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_1, виданим Володарською районною державною адміністрацією Київської області 25 лютого 2005 року.

28 липня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК ЛТД» було укладено договір оренди землі, строком на 5 років з моменту підписання та державної реєстрації, яка була проведена 26 жовтня 2009 року.

Договір оренди землі зареєстрований у Володарському районному відділі СВП «Київський обласний реєстраційний центр» державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 26 жовтня 2009 року за № 04.09.943.01118.

Пунктом 3 договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 28 липня 2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК ЛТД», строк дії договору оренди встановлено у 15 років.

Висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами судово-технічної експертизи документів від 14 квітня 2016 року встановлено, що «1. Рукописні записи цифр «15» та підписи від імені орендодавців у договорі про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 28 липня 2009 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК ЛТД» (примірник ТОВ «ФК ЛТД»), датованому 15 листопаді 2012 року - об'єкті № 1 виконані рукописним способом - пастами для кулькових ручок. 2. Цифри «1»

у рукописних записах цифр «15», які містяться у пункті «Зміни та доповнення»

у договорі про внесення змін та доповнень до договору оренди землі

від 28 липні 2009 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК ЛТД» (примірник ТОВ «ФК ЛТД»), датованому 15 листопаді 2012 року - об'єкті № 1, після слів: «8. Договір укладено на», були дописані. 3. Встановити, який рукописний текст було виконано раніше: підпис орендодавця у графі «Орендодавець» розділу «Реквізити сторін», чи рукописна цифра «1» складової цифри «15» у пункті 3 договору, що стосується змін у рядку «8. Договір укладено на 15 років», у договорі про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 28 липні 2009 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК ЛТД» (примірник ТОВ «ФК ЛТД»), датованому 15 листопада 2012 року - об'єкті № 1, -

не є можливим з причин, викладених у дослідницькій частині висновку».

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою

статті 203 цього Кодексу.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Згідно з частиною першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін (частина перша статті 30 Закону України «Про оренду землі»).

Тобто, учасники правочину, дійшовши взаємної згоди щодо усіх істотних умов договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі, складають і підписують відповідний документ, надаючи згоду встановленої форми.

Відповідно до 10, 11 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказів, які б підтвердили той факт, що цифра «1» була дописана у договорі про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року після його підписання надано не було.

Згідно зі статями 525, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлених вимог, зокрема відсутність волевиявлення орендодавця на збільшення строку дії договору оренди землі та факт зазначення у спірному правочині строку його дії після підписання сторонами такого договору.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 11 квітня

2018 року у справі № 364/1009/15-ц (провадження № 61-6075св18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують. Наявність волевиявлення на зміну договору оренди землі в частині збільшення строку його дії підтверджується отриманням позивачем після державної реєстрації договору орендної плати, зокрема у

2015-2016 роках, орендодавець ні до, ні після закінчення п'ятирічного строку дії договору оренди не звертався до орендаря з вимогою повернення йому з оренди земельної ділянки, тобто не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про його намір почати вчиняти, після закінчення строку дії договору, відповідні дії для використовування власної земельної ділянки. ТОВ «ФК ЛТД» орендує земельну ділянку єдиним масивом, де значна кількість орендодавців, з якими укладено такі самі доповнення до договору оренди землі, змінила строк дії договору оренди, землі саме на 15 років.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта