Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 373/762/15-ц

провадження № 61-17731св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Київської області від 23 травня 2017 року у складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Гуля В. В., Іванової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII«Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ недобудованого садового будинку, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2013 року визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частині земельної ділянки для ведення садівництва розміром 0,053 га, що розташована на території садового товариства «Меліоратор» Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та надано в ізольоване користування кожному земельні ділянки по 0,0234 га із відповідними координатами на місцевості.

Протягом 2007 - 2009 років, сторони, перебуваючи у шлюбі, розпочали будівництво садового будинку на вказаній земельній ділянці.

Позивач зазначає, що 25 лютого 2013 року комунальне підприємство Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьке бюро технічної інвентаризації» відповідно до інвентаризаційної справи № 10601 оформило на ім`я ОСОБА_1 технічний паспорт на недобудований садовий будинок. Оскільки, незавершений будівництвом садовий будинок зведений сторонами за час шлюбу, тому відповідно до статей 60, 63, 69 СК України та статей 355, 357, 368 ЦК України він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу між ними.

На підставі викладеного, уточнивши вимоги, ОСОБА_1 просила визнати незавершений будівництвом садовий будинок, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0529 га, що знаходиться на території садового товариства «Меліоратор» Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, об`єктом спільної сумісної власності подружжя; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині цієї нерухомості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незавершений будівництвом садовий будинок, розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,0529 га, що знаходиться на території садового товариства «Меліоратор» Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторони, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, розпочали будівництво незавершеного будівництвом садового будинку, отже така нерухомість є спільним майном подружжя. Проте, оскільки спірне майно є об`єктом незавершеного будівництва, спірний будинок не введений в експлуатацію та неможливо визначити ступінь його готовності, відсутні правові підстави для визнання за сторонами кожному по 1/2 частині цієї нерухомості.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 травня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині визнання незавершеного будівництвом садового будинку, розташованого на земельній ділянці, загальною площею 0,0529 га, що знаходиться на території садового товариства «Меліоратор» Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційногосуду мотивоване тим, що спірний об`єкт нерухомого майна до експлуатації не прийнято та не зареєстрований в установленому законом порядку, тобто є незавершеним будівництвом. Позивач не надала доказів того, що під час будівництва були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні, екологічні та інші норми та правила. Законом не передбачено можливості визнання судом права власності на об`єкт незавершеного будівництва, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно з`ясував всі фактичні обставини, що мають значення для справи, не дослідив і не надав належної правової оцінки доказам у справі. Вказує, що сторони, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, розпочали будівництво незавершеного будівництвом садового будинку, і об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для задоволення позову є неправильним.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні вимог касаційної скарги ОСОБА_1 та залишити в силі рішення Апеляційного суду Київської області від 23 травня 2017 року.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 червня 2019 справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1996 року до 28 жовтня 2010 року.

Під час перебування у шлюбі, ОСОБА_1 придбала земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,053 га, що знаходиться на території садового товариства «Меліоратор» Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 19 червня 2006 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Сокур Л. Ф., реєстр № 3624.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2013 року, яке набрало законної сили, вказану земельну ділянку визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ; визнано за кожним право власності на 1/2 частину цієї земельної ділянки, надано в ізольоване користування кожному земельні ділянки по 0,0234 га із відповідними координатами на місцевості; залишено у загальному користуванні сторін земельну ділянку площею 0,0062 га для проїзду.

За час шлюбу сторони на зазначеній земельній ділянці розпочали будівництво садового будинку, яке не закінчене. Будівництво проводилось без відповідного дозволу компетентного державного органу.

Станом на 05 травня 2014 року ринкова вартість незавершеного будівництвом садового будинку, загальною площею 152,8 кв. м який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 351 079 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Майном, згідно із приписами статті 179 та частини першої статті 190 ЦК України, є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.(частина перша статті 181 ЦК України).

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України: від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16.

Розглядаючи спір, місцевий суд виходив з того, що сторони, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, розпочали будівництво незавершеного будівництвом садового будинку, отже така нерухомість є спільним майном подружжя.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірне майно набуте подружжям ОСОБА_2 і ОСОБА_1 під час шлюбу, тому наявні правові підстави для визнання незавершеного будівництвом садового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд вказаного висновку не спростував.

Апеляційний суд не навів вмотивованих обґрунтувань, в частині позовних вимог щодо відсутності правових підстав для визнання незавершеного будівництвом садового будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, на спростування встановлених судом першої інстанції обставин.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно, всебічно з`ясованих обставин справи, а тому це рішення відповідно до статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

Щодо судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, то з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 292,32 грн.

Керуючись статтями 141, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 23 травня 2017 року скасувати, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2017 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 292 (двісті дев`яносто дві) грн 32 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун