ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

М. Харків

справа № 646/8557/17

провадження № 22-ц/818/396/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі - ОСОБА_3,

третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова, постановлене 03 серпня 2018 року, у складі судді Єжова В.А., в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що право власності на домоволодіння з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 з 1984 року було зареєстровано за ОСОБА_4 на 20/100 частин та за ОСОБА_5 на 80/100 частин на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 14 серпня 1984 року районним житловим експлуатаційним об єднанням Червонозаводського району м. Харкова.

Вказане домоволодіння складалося з двох житлових будинків, а саме: літ. А-1 житловою площею 49,3 кв.м., загальною площею 89,4 кв. м., літ В-1 житловою площею 31,3 кв.м., загальною площею 41,4 кв.м., з надвірними будівлями: два льоха літ Б, та літ. К, дві альтанки літ. Г та літ. Л, сарай літ. Ж, вбиральня літ. Т, паркан № 1,2,5-9, хвіртка № 4, 10, замощення № 1.

Крім того зазначав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними сестрами. Між ними склався порядок користування вказаними домоволодіннями з надвірними будівлями. Так ОСОБА_4 користувалась наступними житловими приміщенні в житловому будинку літ. А: приміщеннями 1-3, 1-4, прибудовою літ. «а», тамбуром літ. «А», ганком літ. «а-5», частиною огорожі № 1, 2, замощенням 1, а також огорожею № 4, 5. Іншими приміщеннями житлового будинку літ. А-1, всім житловим будинком літ. В-1, огорожею № 6, 7, 8, 9, 10 користувалась ОСОБА_5 Надвірним будівлями співвласники користувались разом.

Також зазначав, що сторони по справі є синами ОСОБА_5, які разом з нею користувались приміщенням будинків літ. А-1, В-1, при цьому з роками в житловому будинку літ. В-1 оселився та користувався позивач ОСОБА_2, який і на теперішній час мешкає та користується житловим будинком літ. В-1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, після її смерті власником 20/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори 31.05.2007 став ОСОБА_3, який зайняв приміщення в житловому будинку літ. А, а саме: приміщення 1-3, 1-4, прибудови літ. «а, табур літ. «а», ганок літ. «а-5».

25 липня 2015 року померла ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина, спадковим майном після її смерті є 80/100 частин домоволодіння з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Спадкоємцями за заповітом після її смерті є діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Всі спадкоємці у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 та в Першій державній Харківській нотаріальній конторі заведена спадкова справа.

03.02.2016 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до постанови ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.03.2016 року була затверджена мирова угода, укладена 29.03.2016 року між представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, з одного боку та ОСОБА_2 з другого боку, згідно якої: сторони по справі вважають можливим розтлумачити заповіти ОСОБА_5, які посвідчені 24 жовтня 2000 року та 03.11.2004 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори, визнавши, що ОСОБА_5 бажала залишити у спадщину ОСОБА_3 ? належній їй домоволодіння по АДРЕСА_3 з тим, щоб в його користуванні в зазначеному домоволодінні перейшли в будинку літ. А-1 приміщення літ. 2-4, 2-5, 2-6, прибудова літ. А4, сіні літ. А 4, ганок літ. А5, льох літ. «Б», бесідка літ. «Г», ? частина паркану № 1,2, огорожі № 6, 7, 8, 9, 10, згідно заповіту 24 жовтня 2000 року, посвідченого 24 жовтня 2000 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори № 2-2956, а також, що ОСОБА_5 бажала залишити у спадщину ОСОБА_2 ? з належній їй частини домоволодіння по АДРЕСА_2, з тим, щоб в його користування в зазначеному домоволодінні перейшов жилий будинок «В-1», тамбур літ. «в2», ? частини замощення згідно заповіту 03.11.2004 року посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за № 2-2056.

Позивач в своєму позові просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на жилий будинок «В-1», тамбур літ. «в2», ? частину замощення І згідно заповіту від 03 листопада 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2056.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння знаходяться у ОСОБА_3, який не надає їх, що не дає можливості ОСОБА_2 зареєструвати частину домоволодіння згідно мирової угоди 29.09.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Крім того, звертає увагу суду на те, що згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.08.2018 року державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори винесена постанова, відповідно до якої ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 жовтня 2000 року ОСОБА_5 двома заповітами розподілила належну їй частину домоволодіння, а саме: 80/100 частин, що знаходиться в м. Харкові 56 «а», між своїми синами - ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до змісту цих заповітів ? належної їй частини ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3, вказавши при цьому свою волю щодо приміщень, які б мали перейти до його власності після її смерті, а саме: в будинку літ. А-1 приміщення літ. 2-4, 2-5, 2-6, прибудова літ. А4, сіні літ.а4, ганок літ. А5, льох літ. «Б», бесідка літ. «Г», ? частина паркана № 1,2, огорожі № 6,7,8,9,10. ? частину належної ОСОБА_5 частини домоволодіння по АДРЕСА_4 вона заповіла своєму синові ОСОБА_2, вказавши при цьому також свою волю щодо приміщень, які б мали перейти до його власності після її смерті, а саме: жилий будинок літ. «В-1», тамбур літ. «в2», ? частину замощення 1.

03 листопада 2004 року ОСОБА_5 склала ще один заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, за яким з належної їй частини домоволодіння, щ знаходиться в АДРЕСА_5 ? долю заповідає синові ОСОБА_2, з тим, щоб в його користування у вищезазначеному домоволодінні перейшов жилий будинок «В-1», тамбур літ. «в2», ? замощення І.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями за заповітами після її смерті є її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Всі спадкоємці у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 та в Першій державній Харківській нотаріальній конторі заведена спадкова справа.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 травня 2007 року, на підставі заповіту 24 жовтня 2000 року спадкоємцем зазначеного в заповіті всього майна ОСОБА_4, є ОСОБА_3, яке складається з: 20/100 часток двох житлових будинків літ. А-1, житловою площею 49,3 кв.м., загальною площею 89,4 кв.м., літ. В-1, житловою площею 31,3 кв. м., загальною площею 41,4 кв. м., з відповідною часткою надвірних будівель до них: сарай літ. Ж, вбиральня літ. Т, льохи літ. Б, К, альтанки літ. Г, Л, паркан № 1, 2, 5-9, замощення № 1, розташованих по АДРЕСА_6.

03 лютого 2016 року нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_5

Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є неподання договору, який би стверджував порядок користування конкретними будівлями та приміщеннями в них співвласниками за адресою: АДРЕСА_7, які визначила ОСОБА_5 у своєму заповіті.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.03.2016 (справа № 646/1929/16-ц) була затверджена мирова угода, укладена 29.03.2016 між представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, з одного боку та ОСОБА_2 з другого боку, згідно якої: сторони по справі вважають можливим розтлумачити заповіти ОСОБА_5, які посвідчені 24 жовтня 2000 року та 03.11.2004 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори, визнавши що ОСОБА_5 бажала залишити у спадщину ОСОБА_3 ? належній їй домоволодіння по АДРЕСА_3 з тим, щоб в його користуванні в зазначеному домоволодінні перейшли в будинку літ. А-1 приміщення літ. 2-4, 2-5, 2-6, прибудова літ. А4, сіні літ. А 4, ганок літ. А5, льох літ. «Б», бесідка літ. «Г», ? частина паркану № 1,2, огорожі № 6, 7, 8, 9, 10, згідно заповіту 24 жовтня 2000 року, посвідченого 24 жовтня 2000 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори № 2-2956, а також, що ОСОБА_5 бажала залишити у спадщину ОСОБА_2 ? з належній їй частини домоволодіння по АДРЕСА_2, з тим, щоб в його користування в зазначеному домоволодінні перейшов жилий будинок «В-1», тамбур літ. «в2», ? частини замощення згідно заповіту 03.11.2004, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2056.

Суд першої інстанції помилково застосував ЦК України 1963 року, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3, під час дії ЦК України, в редакції 2004 року.

Між тим, зазначене не призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України).

Згідно ст.ст. 1223, 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

За ст. 1261, 1263, 1264, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. У пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до п.1.2, п.4,12, п.4,14, п.4,15, п.4.18 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року за №296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на майно, що належить спадкодавцю.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 до ухвалення рішення судом першої інстанції звертався до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 та йому було відмовлено.

Разом з апеляційною скаргою позивачем було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 118) від 07.08.2018 року. З якої вбачається, що така відмова мала місце вже після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Крім того, ОСОБА_2 просить визнати право власності не на частку у праві власності на нерухоме майно, яке заповіла йому ОСОБА_5, а на будинок «В-1», тамбур «в2» та ? частину замощення І.

Однак, із змісту заповіту ОСОБА_5, змісту мирової угоди, затвердженої ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_5 визначила певний порядок користування нерухомим майном, однак відомості про поділ домоволодіння в натурі - відсутні як і докази того, що жилий будинок «В-1», тамбур «в2», ? частина замощення І складають саме ? долю, належної ОСОБА_5 частці будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи скарги цього висновку не спростували, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381- 384, 389, 390, 392 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна