Дата документу 16.01.2019 Справа № 335/8811/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/8811/17Головуючий у 1-й інстанції Калюжна В.В. Повний текст рішення складено 19.10.2018 року
Пр. № 22-ц/807/594/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-4), який у подальшому змінив (а.с. 126) та в якому просив визнати дії відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (надалі - ПАТ «Запоріжгаз») по відключенню газопроводу вводу з установкою заглушки на фланцевому сполученні та відключенням крану вводу, пломбою № С24804984, в результаті якого припинено розподіл газу абоненту ОСОБА_2 протиправними; зобов'язати відповідача поновити розподіл газу абоненту ОСОБА_2 особовий рахунок НОМЕР_1.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що між ОСОБА_2 та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» 12.03.2013 року укладено договір № 36527 про надання населенню послуг з газопостачання. 08.07.2016 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шевченко/Курортна буд. 231/48 складено акт про порушення, у якому йдеться про те, що ділянка зовнішнього газопроводу перебуває в аварійному стані, внаслідок чого відповідачем відключений газопровід із облаштуванням заглушки та здійснено опломбування. Зміст акту зводиться до того, що ділянка зовнішнього газопроводу перебуває в аварійному стані внаслідок зносу будинку, що слугував несучою опорою для даної ділянки газопроводу. Розділ 5 вказаного акту має містити рекомендації щодо усунення недоліків що спричинили газопостачання, проте у ньому вказано загальну фразу, що відновлення газопостачання можливе після запобігання аварійної ситуації і не зазначено жодних конкретних заходів чи робіт, які пропонується зробити. Акт не містить жодного нормативного обґрунтування для відключення газопостачання. Як встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, яке набрало законної сили, між ОСОБА_2, як споживачем, та ПАТ «Запоріжгаз» не укладено акт розмежування балансової та експлуатаційної відповідальності, а тому на думку позивача, в даному випадку слід керуватися п. 4 Глави 5 розділ 3 Кодексу ГРМ, згідно положень яких, газова мережа перебуває у користуванні оператора ГРМ, тобто відповідача у справі, а відтак і відповідальність за її технічний стан покладається на ПАТ «Запоріжгаз», що також підтверджується укладеним між сторонами договором. Крім того, як передбачено п. 11 Договору від 12.03.2013 року № 36527 про надання населенню послуг з газопостачання, обов'язок з утримання та усунення аварійних ситуацій на внутрішньо будинкових системах газопостачання і дворових газопроводів покладено на ПАТ «Запоріжгаз». За таких обставин, позивач вважає дії працівників ПАТ «Запоріжгаз» щодо відключення газопроводу в результаті якого припинено постачання газу позивачу протиправними, внаслідок їх вчинення його позбавлено можливості користуватися газовими приладами, а тому його права мають бути захищені шляхом зобов'язання відповідача поновити газопостачання.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2017 року (а.с. 27) провадження за вищезазначеним позовом позивача у цій справі відкрито.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року (а.с 160-153) позовні вимоги ОСОБА_2 у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 156-164) просив рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, повернути сплачений ОСОБА_2 судовий збір за позовною заявою у цій справі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 166).

Відводів суддям апеляційного суду учасниками цієї справи та самовідводів суддів апеляційного суду у цій справі не заявлено.

Хоча, встановлено, що у матеріалах цієї справи наявна ухвала апеляційного суду Запорізької області у складі тих самих суддів від 16 лютого 2017 року в іншій цивільній справі ЄУН № 336/5135/16 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: ПАТ «Запоріжгаз» про зобов'язання вчинити дії (а.с. 13-15).

Проте, рішення судді в іншій справі або незгода з останнім не може бути підставою для відводу судді в силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 167), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 171).

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 16 січня 2019 року представник відповідача ПАТ «Запоріжгаз» не з'явився, відповідач був належним чином повідомлений апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 175), клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання представника відповідача ПАТ «Запоріжгаз» і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю позивача ОСОБА_2 та представника останнього за ордером - адвоката (а.с. 180) ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та представника останнього - ОСОБА_6, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), скасувати судове рішення…частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення… (п. 2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позову у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. 2 - 3, 10-13, 81 - 82, 141, 263-265 ЦПК України та виходив із безпідставності та необґрунтованості позовних вимог позивача у цій справі.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає частково.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно вирішено позовні вимоги позивача по суті у цій справі.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шевченко/Курортна буд. 231/48 (витяг з Державного реєстру, копія а.с. 123).

У квітні 2016 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шевченко/Курортна буд. 231/48 позивачем було демонтовано старий будинок, в тому числі і стіну, на якій кріпився газопровід з 1975 року.

Вказані обставини визнаються сторонами у цій справі (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

22.03.2016 року Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, за наслідками проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки в ПАТ «Запоріжгаз» складено акт перевірки від 21.03.2016 року № 53/3 (а.с. 48-55) та винесено припис від 22.03.2016 року № 53/3 (а.с. 63-64).

Відповідно до зазначеного припису, Головне управління Держпраці у Запорізькій області встановило наступні порушення:

- ПАТ «Запоріжгаз» допускає проведення робіт підвищеної небезпеки при проведенні технічного обслуговування внутрішньобудинкової системи газопостачання житлових будинків без одержання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки відповідно додатку 2,3 до порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування, підвищеної небезпеки;

- газопровід, який прокладено по будівлі Курортна/Шевченка 48/231 (Далі - газопровід № 2), що експлуатується більше 40 років не пройшов позачергового комплексного приладового обстеження;

- прокладення газопроводу № 2 не відповідає проектній документації, а саме будівля на, якій було прокладено газопровід частково демонтована;

- частина газопроводу № 2 не пофарбована та покрита іржею;

- у місті проходу людей газопровід № 2 прокладено на висоті менше 2,2 м.

Як зазначено у приписі вказані порушення повинні бути усунуті до 22.04.2016 року.

На виконання припису Головного управління Держпраці у Запорізькій області порушень, ПАТ «Запоріжгаз» відключило від системи газопостачання газове обладнання будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шевченко/Курортна буд. 231/48, про що складено акт від 08.07.2016 року № 73/2 (а.с.5). Згідно із вказаним актом, ділянка зовнішнього газопроводу, що проходить через земельну ділянку житлового будинку по вулиці Шевченка № 231 на територію будинку № 233 знаходиться в аварійному стані через знесення будинку, який слугував опорою для даної ділянки газопроводу, а тому з метою запобігання створенню аварійної ситуації відключено газопровід вводу з установкою заглушки на фланцевому сполученні та відключенням крану вводу, пломбою № С24804984. Внаслідок відключення припинено постачання газу до абонентів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відновлення якого можливо після запобігання аварійної ситуації.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовано Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕ № 2494 від 30 вересня 2015 р. (далі - Кодекс ГРС).

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, у тому числі правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем врегульовано «Кодексом газорозподільних систем», затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 р, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №1379/27824 від 06.11.2015р. ( далі - Кодекс ГРМ).

У відповідності із пунктом 3 першої глави 1 розділу Кодексу ГРМ його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об'єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Згідно п. 8 ч. 1 Глави 7 Розділу VI Кодексу ГРС, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об'єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, в разі визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини, які свідчать про те, що ділянка зовнішнього газопроводу, що проходить через земельну ділянку житлового будинку по вулиці Шевченка № 231 на територію будинку № 233 знаходиться в аварійному стані, правильно дали суду першої інстанції підстави вважати, що ПАТ «Запоріжгаз» при відключенні газопроводу позивача діяв правомірно, з метою запобігання створенню аварійної ситуації.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій відповідача по відключенню газопроводу вводу з установкою заглушки на фланцевому сполученні та відключенням крану вводу, пломбою № С24804984, в результаті якого припинено постачання (розподіл) газу абоненту ОСОБА_2 протиправними, є безпідставними та не підлягають задоволенню у цій справі.

Також суд першої інстанції правильно вважав, що не підлягають задоволенню у цій справі і позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання ПАТ «Запоріжгаз» поновити йому розподіл газу, оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції ні позивачем, ні відповідачем не усунуто порушень, які були встановлені при проведенні перевірки Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, та які стали підставою для визнання газопроводу позивача таким, що перебуває у аварійному стані.

В ході розгляду справи судом першої інстанції також було правильно встановлено, що між сторонами існує спір щодо того споживач або Оператор ГРМ повинен проводити роботи з приводу усунення виявлених порушень.

Оскільки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що має бути невід'ємною частиною договору розподілу природного газу, не укладений.

Разом із тим, суд першої інстанції правильно зазначав, що ОСОБА_2 з позовними вимогами про зобов'язання ПАТ «Запоріжгаз» здійснити необхідні заходи, спрямовані на відновлення належної роботи газорозподільної системи, які необхідні для усунення аварійної ситуації та відновлення газопостачання, до суду у цій справі не звертався, а тому його вимоги про відновлення розподілу газу без проведення відповідних робіт на газорозподільній системі є передчасними та не могли бути задоволені судом першої інстанції у цій справі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача у цій справі є безпідставними та необґрунтованими, а тому відмовив в задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 є такими, що не спростовують правильно встановлені судом першої інстанції вищезазначені фактичні обставини цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, викладену в його позові, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Безпідставними при вищевикладених обставинах фактичних обставинах цієї справи, встановлених судом першої інстанції у цій справі, є посилання позивача ОСОБА_2 в обґрунтування свого позову у цій справі на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року в іншій цивільній справі ЄУН № 336/5135/16 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: ПАТ «Запоріжгаз» про зобов'язання вчинити дії (а.с. 13-15).

Оскільки, в силу вимог ст. 82 ч. 7 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_2 у цій справі відсутні.

Позивач та представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема позивачем та представником останнього апеляційному суду не надані.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті позовних вимог позивача у цій справі.

Разом із тим, суд першої інстанції допустився помилки при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами у цій справі, пов'язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

Встановлено, що суд першої інстанції своєю ухвалою (а.с. 20) зобов'язав позивача ОСОБА_2 сплатити судовий збір за подачу вищезазначеного позову до суду першої інстанції.

Також встановлено, що позивачем ОСОБА_2 був фактично сплачений у цій справі судовий збір за подачу вищезазначеного позову до суду першої інстанції на загальну суму 1280,00 грн. (квитанція від 14.08.2017 року), враховуючи заявлені дві позовні вимоги позову по 640,00 грн. за кожну.

Оскаржуємим рішенням суд першої інстанції відмовив позивачеві ОСОБА_2 у компенсації вказаного судового збору за рахунок відповідача ПАТ «Запоріжгаз» в силу вимог ст. 141 ЦПК України, так як у задоволені позовних вимог позивача у цій справі було відмовлено у цій справі у повному обсязі.

Проте, встановлено, що ОСОБА_2 є споживачем послуг відповідача ПАТ «Запоріжгаз», а тому в силу вимог закону України «Про захист прав споживачів» останній був звільнений від сплати судового збору за подачу вищезазначеного позову до суду першої інстанції, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 березня 2018 року (справа №761/24881/16-ц, провадження №14-57 цс 18).

При вищевикладених обставинах, судові витрати позивача ОСОБА_2, пов'язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору у розмірі 1280,00 грн., від сплати яких останній, як споживач, був звільнений в силу вимог закону, мали бути компенсовані за рахунок держави.

Разом із цим, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 про повернення йому із бюджету раніше сплаченого ним при подачі позову до суду першої інстанції вищезазначеного судового збору у розмірі 1280,00 грн. знаходяться поза межами компетенції апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 у цій справі, передбаченої ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».

Оскільки, в силу вимог ст.7 ЗУ «Про судовий збір» питання про повернення сплаченої суми судового збору за подачу позову до суду першої інстанції має вирішуватись за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду першої інстанції у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково; рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року у цій справі в частині вирішення питання про судові витрати слід скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення; судові витрати позивача ОСОБА_2, пов'язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору у розмірі 1280,00 грн., від сплати яких останній, як споживач, був звільнений в силу вимог закону, компенсувати за рахунок держави; в решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Також в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі лише часткового задоволення апеляційної скарги позивача у цій справі при вищевикладених обставинах, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Крім, того встановлено, що позивач, як споживач, був звільнений в силу вимог закону від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року у цій справі в частині вирішення питання про судові витрати скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Судові витрати позивача ОСОБА_2, пов'язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору у розмірі 1280,00 грн., від сплати яких останній, як споживач, був звільнений в силу вимог закону, компенсувати за рахунок держави.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 18.01.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.