Провадження № 2/521/3567/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 рокуМалиновський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Корнієнко Л. В.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року по зазначеній цивільній справі було відкрито провадження, та призначено підготовче судове засідання на 15 серпня 2019 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 16 вересня 2019 року вирішено питання щодо участі відповідача в режими відеоконференції.

Судом встановлено, що в судове засідання призначене на 26.09.2019 року позивачка не з`явилась, про місце та час судового розгляду повідомлена належним чином, розгляд справи було відкладено на 28.10.2019 р.

В судове засідання призначене на 28.10.2019 року позивачка повторно не з`явилась, про місце та час судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 42), розгляд справи було відкладено на 04.12.2019 року.

В судове засідання призначене на 04.12.2019 року позивачка знов не з`явилась, про місце та час судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 79), причини неявки суду не повідомила.

В судове засідання 26.09.2019 р. з`явився громадянин ОСОБА_4 , згодом надав суду ордер серії ОД № 131454 від 28.10.2019 року, проте судом було встановлено, що свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_4 було анульовано 25.03.2011 року, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с. 73), інших документів на підтвердження повноважень представника, передбачених ст. 62 ЦПК України суду не надав.

Відповідно до ч. 1ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України, встановлено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належним йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, наділені широким колом цивільних прав та рядом обов`язків, зокрема виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, з`являтися в судове засідання за викликом суду, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду судом враховано практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків проте, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі"; рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Частиною 5 ст.223 та п. 3 ч. 1 ст.257 ЦПК України визначено, що у випадку повторної неявки в судове засідання позивача або не повідомлення ним про причини неявки, якщо він був належним чином повідомлений, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Таким чином, за відсутності визначеної процесуальним законодавством можливості суду відкладати судове засідання у справі у випадку неодноразового нез`явлення позивача в судове засідання без поважних причин, справа не може бути розглянута за відсутності позивача, який повідомлявся про розгляд справи та від якого не надходило заяв про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного суду від 22 травня 2019 року по справі 310/12817/13.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду, оскільки неявка позивачки в судове засідання 04 грудня 2019 року є повторною, заяви про розгляд справи за її відсутності на момент проведення судового засідання не надходило.

Відповідно до ч. 9-10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Таким чином, підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвал Малиновського районного суду м.Одеси від 01 липня 2015 року та від 12 липня 2016 року.

Керуючись ст. 43, 44, 131, 131, 158, 210, 223, 257 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 04.12.2019 року.

Суддя М. В. Мурзенко