Провадження № 22-ц/801/28/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гриневич В. С.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуСправа № 127/13962/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № CNL-В00/171/2007, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 78000 доларів США зі строком повернення до 07 вересня 2027 року.

В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань ОСОБА_3 по кредитному договору № CNL-В00/171/2007/1 від 07 вересня 2007 року укладено договір поруки № SR-В00/171/2007 від 07 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4

В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань ОСОБА_3 по кредитному договору № CNL-В00/171/2007 від 07 вересня 2007 року укладено договір поруки № SR-В00/171/2007 від 07 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_5

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло вимоги за кредитним договором № CNL-В00/171/2007 від 07 вересня 2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3.

Зобов'язання по кредитному договору ОСОБА_3 не виконанні, порушується порядок та строки сплати відсотків, у зв'язку з чим станом на 05 квітня 2016 року заборгованість по кредитному договору становить 43822,69 доларів США, що станом на 05 квітня 2016 року еквівалентно 1139153,20 гривень.

Спроби врегулювати питання погашення ОСОБА_3 заборгованості в досудовому порядку не призвели до позитивних наслідків.

Виходячи з наведеного, положень статей 525, 526, 530, 553, 554, 611, 612, 614, 625, 629 ЦК України, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СNL-B00/171/2007 від 7 вересня 2007 року в розмірі 43 822,69 доларів США, що еквівалентом на 05 квітня 2016 року становить 1139153,20 грн., а також в рівних частинах витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 17087,30 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 2 липня 2018 року залучено ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до участі у справі №127/13962/16-ц як правонаступника позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» /а.с. 51-52 т. 2/.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором № CNL-B00/171/2007 від 07 вересня 2007 року в розмірі 43822,69 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на день ухвалення рішення еквівалентно 1235799,86 грн..

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором № CNL-B00/171/2007 від 07 вересня 2007 року в розмірі 43822,69 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на день ухвалення рішення еквівалентно 1235799,86 грн..

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» 17087,30 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено наявність заборгованості у ОСОБА_3 за кредитним договором в сумі 43822,69 доларів США, а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Частково не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_4.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що внаслідок укладання додаткової угоди № 1 до кредитного договору між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було збільшено обсяг відповідальності поручителів, оскільки даний договір укладено без їх згоди, внаслідок чого графік платежів викладено в новій редакції, збільшено суму тіла кредиту на суму 3039,06 доларів США, збільшено розмір відсотків за кредитом, а тому відповідно до статті 559 ЦК України порука є такою, що припинена і позов в частині стягнення заборгованості з поручителів є необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», посилаючись на безпідставність апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засідання представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність .

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились. Представника апелянта суду повідомив, що відповідачі знають про день та час розгляду справи, однак на даний час вони знаходяться за кордоном, а тому просив розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом частини першої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_4 не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції установлено у справі наступні обставини.

7 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № СNL-B00/171/2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 78 000,00 доларів США (перший транш - на погашення поточної заборгованості позичальника перед кредитором першої черги за кредитним договором першої черги; другий транш - на споживчі цілі) строком до 7 вересня 2027 року.

Згідно з пунктом 3 частини 1 кредитного договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотку - 4,49 % річних + FIDR, де FIDR - це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору /а.с. 6-9 т.1/.

7 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_5 укладено договір поруки №SR-B00/171/2007, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалась відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно /а.с. 17-18 т.1/.

7 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладено договір поруки №SR-B00/171/2007/1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалась відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно /а.с. 19-20 т.1/

7 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 укладено договір наступної іпотеки № РСNL-B00/171/2007, відповідно до умов якого для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов'язань, визначених в статті 2 цього договору, іпотекодавець цим надає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно - житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на праві власності /а.с. 59-64 т.1/.

7 квітня 2009 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № СNL-B00/171/2007 від 07 вересня 2007 року, згідно умов якого сторони домовились, що на період з моменту підписання цього додаткового договору до 7 квітня 2009 для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка розмір та вид якої визначено умовами кредитного договору. На період з 07 квітня 2009 до 07 вересня 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 7.00% річних. На період з 07 вересня 2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в розмірі фіксованого відсотку - 5,09 % річних + FIDR /а.с. 10-11 т.1/.

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/№ від 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СNL-B00/171/2007 від 7 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк», а також за договорами поруки № SR-B00/171/2007, № SR-B00/171/2007/1 від 7 вересня 2007 року /а.с. 21-30 т.1/.

Однак, в подальшому, як вбачається з договору факторингу від 31 січня 2018, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийняло право вимоги за кредитними договорами, право вимоги за якими належить ТОВ «ОТП Факторинг Україна» /а.с. 2-4, т. 2/.

Згідно з додатком № 1 до договору факторингу від 31 січня 2018, акту № 1 приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 31 січня 2018, до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги кредитора за кредитним договором № CNL-B00/171/2007 від 07.09.2007 року, укладеним між укладеним ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 та право вимоги за яким належало ТОВ «ОТП Факторинг Україна» /а.с. 5, 43-45, т. 2/.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № СNL-B00/171/2007 від 07 вересня 2007 року станом на 05 квітня 2016 року заборгованість ОСОБА_3 перед банком становить 43822,69 доларів США, що еквівалентно 1139153,20 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2018 року, яке набрало законної сили, справа № 127/23136/16-ц, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано поруку згідно з договором поруки № SR-B00/171/2007/1 від 07 вересня 2007 року, який укладений між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4 такою, що припинена в частині сплати тіла кредиту та відсотків на загальну суму 45 000,00 дол. США згідно кредитного договору № СNL-B00/171/2007 від 07.09.2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність заборгованості у ОСОБА_3 за кредитним договором в сумі 43822,69 доларів США, а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Зазначений висновок суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_4 зроблений за неповного з'ясування усіх обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п. 2.1.7 указаного додаткового договору № 1 передбачено у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов'язань, встановлених п.п. 2.1.5, 2.1.6, 3.6 цього додаткового договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за кредитним договором (плаваюча чи фіксована процентна ставка) підвищується на 4 % річних, в порядку передбаченому цим додатковим договором.

При цьому, п. 1.4.1.5.1 кредитного договору від 07 вересня 2007 року передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань, встановлених будь-яким з п.п. к) - н) п.2.3.7 чи/та п.1.3.1.4 цього договору , фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за цим договором (плаваюча чи фіксована процентна ставка) підвищується на 4 % річних, в порядку передбаченому цим договором.

Таким чином, додатковим договором № 1 від 07 квітня 2009 року, укладеним між кредитором і позичальником, було внесено зміни до кредитного договора, зокрема про підвищення процентної ставки на 4 % річних за неналежне виконання позичальником зобов'язань щодо страхування та здійснення страхових виплат, по відношенню до всієї суми неповернутого кредиту, крім цього, розширено перелік порушення зобов'язань, за які відбувається підвищення процентної ставки на 4 %, зокрема п.2.1.5 додаткового договору № 1.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми випливає, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що внесення додатковим договором змін до кредитного договору щодо збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Ураховуючи те, що додатковим договором № 1 від 07 квітня 2009 року до кредитного договору, укладеного без згоди поручителя ОСОБА_4, збільшено розмір процентної ставки за порушення позичальником своїх зобов'язань (з 4,49 % до 7,00 % /період з 07 квітня 2009 року по 07 вересня 2009 року/ та до 5,09 % /період з 07 вересня 2009 року/), тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та що поручитель ОСОБА_4 не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги, що підлягає застосуванню норма частини першої статті 559 ЦК України та наявність правових підстав для визнання поруки припиненою.

Саме такий правовий висновок щодо застосування статті 559 ЦК України в аналогічній справі висловлено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-1161 цс15 та Верховним Судом у постанові від 07 червня 2018 року у справі № 711/9914/16-ц.

Суд враховує також, що додатковим договором № 1 від 07 квітня 2009 року до кредитного договору внесено зміни, якими збільшено тіло кредиту на суму 3039,06 доларів США, шляхом надання позичальнику траншу в сумі 3039,06 доларів США з метою погашення прострочених процентів (п.2.2.2 додаткового договору).

Крім цього, зі змісту додатку № 2 до кредитного договору від 07 вересня 2007 року слідує, що тіло кредиту становило 77026,59 доларів США /т.1 а.с. 132-140/, а після укладання додаткового договору № 1 від 07 квітня 2009 року відповідно до додатку № 1 до додаткового договору № 1 тіло кредиту збільшилося до 80065,65 доларів США /т. 1 а.с. 12-16/, окрім того, збільшилася сума щомісячного платежу з 1012,93 доларів США до 1118,31 доларів США, а в деякі місяці 1579,16 доларів США, 1578,77 доларів США, 1517,13 доларів США.

Суд апеляційної інстанції враховує також те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2018 року, яке набрало законної сили, справа № 127/23136/16-ц, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано поруку згідно з договором поруки № SR-B00/171/2007/1 від 07 вересня 2007 року, який укладений між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4 такою, що припинена в частині сплати тіла кредиту та відсотків на загальну суму 45 000,00 дол. США згідно кредитного договору № СNL-B00/171/2007 від 07.09.2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3.

У той же час, підстави заявлені у справі № 127/23136/16-ц про визнання поруки припиненою було виконання позичальником зобов'язання у повному обсязі, а не збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок укладення додаткового договору № 1 від 07 квітня 2009 року, тобто фактичні обставини є іншими.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», до ОСОБА_4, про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення з ОСОБА_4 судового збору на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» слід стягнути на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 25630,95 гривень /т. 2 а.с. 113, 116/.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції. -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2018 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», до ОСОБА_4, про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення з ОСОБА_4 судового збору на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», до ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 25630 (двадцять п'ять тисяч шістсот тридцять) гривень 95 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді Підпис Т. О. Денишенко

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року.