Справа № 331/5710/18
Провадження № 2 /331/268/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жуковій О.Є

за участю секретаря : Хащук В.Д.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в жовтні 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1 /3 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який на теперішній час розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину , ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час неповнолітня дитина проживає з нею, а відповідач належним чином не виконує обов»язок щодо утримання дитини .

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2018 року провадження по справі відкрито.

У вступному слові позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач позов визнав частково. Не заперечував сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1 /4 частини доходу . В обгрунтування своїх заперечень відповідач послався на те, що він є інвалідом 2 групи, має на утриманні похилих батьків , через що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина у визначеному позивачем розмірі.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 21 липня 2000 року.

На теперішній час шлюб між сторонами розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу від 01 грудня 2005 року.

У відповідності до свідоцтва про народження ОСОБА_3, який народився 30 листопада 2002 року, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Неповнолітній ОСОБА_3, який згідно медичного висновку № 120 від 30.09.2012 року , є дитиною інвалідом, проживає з матір»ю, яка отримує мінімальну заробітну плату , та державну допомогу на дитину , що відповідачем не оспорювалося.

В ході розгляду справи підтверджено, що ТОВ «Запоріжсталь» у відповідносіті до заяви ОСОБА_2 від 10 серпня 2005 року , перераховувалися на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 25% заробітної плати. Зазначені обставини також підтверджені довідкою ПАТ «Запоріжсталь» щодо сплати аліментів з січня 2015 року по жовтень 2018 року .

Отже, суд вважає, що відповідач добровільно виконував обов»язок щодо утримання дитини , однак з огляду на те, що з липня 2018 року через отримання аліментів позивачем в сумі 285,51 гривень , сторони обровільно не домовилися про утримання сина , то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює на ПАТ «Запоріжсталь» працівником з благоустрою, в лютому 2018 року переніс ішемічний інсульт, наразі є інвалідом 2 групи.

Крім того , відповідач пояснив суду , що він отримує пенсію у розмірі близько 5000,00 гривень щомісячно.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Визначаючи розмір аліментів, суд з урахуванням положень СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, та враховуючи те , що дитина є інвалідом, проживає з матір»ю яка працює та отримує заробітну плату, стан здоров»я відповідача, наявність у нього інвалідності , відомості про доходи відповідача, приходить до висновку , що позов слід задовольнити частково , стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в розмірі 1 /4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому , суд зазначає, що присуджені аліменти забезпечать належне утримання малолітньої дитини, а також зазначений розмір є таким, що відповідатиме можливостям відповідача надавати матеріальну допомогу.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи та відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. ст. 3,4,11-13, 19, 200, 206 , 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1 /4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , з 12 жовтня 2018 року і до повноліття дитини .

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 16 січня 2019 року .

Суддя: Жукова О.Є.

15.01.2019