КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження в апеляційній інстанції №06.07/824/5/2019
УХВАЛА

17 січня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши питання про відвід колегії суддів у складі судді-доповідача ЛевенцяБ.Б., суддів Лапчевської О.Ф., Саліхова В.В., заявлений ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, у справі за позовом Політичної партії &quпа;Українське об&q?сь;єднання патріотів - Укроп&q? ; до ОСОБА_4, Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_5, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державне підприємство &q?мс;Український інститут інтелектуальної власності&q?ас; про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Солом&q?ше;янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року у задоволенні позову Політичної партії &q?но;Українське об&q?кр;єднання патріотів - Укроп&q?от; відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Політичною партією &q?лі;Українське об&quuo;єднання патріотів - Укроп&q?ат; подано апеляційну скаргу.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду апеляційної скарги, а саме: Левенець Б.Б. (головуючий-суддя), Лапчевська О.Ф., Саліхов В.В.

06 грудня 2018 року у справі відкрито провадження та її призначено до розгляду.

15 січня 2019 року представником ОСОБА_4 - ОСОБА_3 подано заяви про відвід складу колегії суддів, який обґрунтовано наступним.

Так, зазначає, що суддя Лапчевська О.Ф. входила до складу колегії суддів Апеляційного суду міста Києва, яким 20 грудня 2016 року розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Солом&q?у ;янського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2016 року у цій справі, а ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року задоволено заяву про самовідвід цього судді у цій же справі під час розгляду апеляційної скарги іншого учасника справи на це саме судове рішення, щодо якого суддя вже висловила свою позицію. З посиланням на зазначені обставини справи вважає, що суддя Лапчевська О.Ф. мала заявити самовідвід.

Також вважає, що підлягає відведеню суддя Левенець Б.Б., оскільки він входив до складу колегії суддів Апеляційного суду міста Києва, яким 20 грудня 2016 року розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Солом&q?яц;янського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2016 року. Окрім того, 17 березня 2017 року з постановленням ухвали зазначений суддя заявив самовідвід під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами на ухвали суду, які раніше вже були предметом апеляційного перегляду судом, до складу якого входив суддя Левенець Б.Б. З посиланням на зазначені обставини справи вважає, що суддя Левенець Б.Б. також мав заявити самовідвід.

Окрім того, на переконання заявника також підлягає відведенню суддя Саліхов В.В., який входив до складу колегії суддів Апеляційного суду міста Києва, яким 10 травня 2017 року постановлені ухвали за наслідками розгляду апеляційних на ухвалу Солом&q?ас;янського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2016 року, та ухвали від 10 березня 2017 року. З посиланням на зазначені обставини справи вважає, що суддя Саліхов В.В. також мав заявити самовідвід.

У поданих заявах акцентує на підставах для відводу суддів, що визначені у пунктах 3 та 5 ст.36 ЦПК України.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід колегії суддів без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.3 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи.

Відповідно до п.5 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

У Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п.1 ст.6 Конвенції).

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об'єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. Об&q?ви;єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об&q?е ;єктивно обґрунтованими.

Правосуддя повинно не тільки чинитись, повинно бути також видно, що воно чиниться. Важливим питанням є довіра, яку суду повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

(Рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України»)

Кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи.

(Рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»)

Обґрунтовуючи подані заяви, заявник не наводить переконливих мотивів щодо реальних підстав, які дали б змогу з найменшою долею вірогідності припускати заінтересованість складу колегії суддів у результаті розгляду справи, а також заявник не зазначає про інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді, зокрема в чому вони полягають з посиланням на конкретні приклади або міркування.

Окрім того, заяви про відводи не містять посилання на обставини, наявність яких може викликати сумніви у безсторонності та незалежності суду. Заявник лише констатує сам факт розгляду судом, до складу якого входили судді Левенець Б.Б., Лапчевська О.Ф. та Саліхов В.В., відповідних процесуальних заяв.

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Той факт, що судді раніше входили до складу колегії суддів під час перегляду інших судових рішень, ніж те, що наразі переглядається, закон не ставить як підставу для неможливості розгляду справи цим складом колегії суддів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяв про відвід суддів.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, про відвід колегії суддів у складі судді-доповідача ЛевенцяБ.Б., суддів Лапчевської О.Ф., Саліхова В.В. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук