Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

03.12.2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О. В., при секретарі Бондаренко Н.В., розглянувши заяву позивача, про збільшення розміру позовних вимог, у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Філія Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління», про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

13.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила в судовому порядку стягнути з Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Філія Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління» на свою користь нараховану, але невиплачену заробітну плату в розмірі 27682,80 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31.08.2019 року по 13.09.2019 року в розмірі 2756,80 грн.

02.10.2019 року, після усунення позивачем недоліків позову, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

18.10.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

03.12.2019 року позивач подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, мотивуючи тим, що відповідно до п.2. ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, тому користуючись цим правом вважає за необхідне уточнити свої позовні вимоги, до початку розгляду справи 03.12.2019 року. На час розгляду справи, період затримки розрахунку при звільненні: з 31.08.2019 року по 03.12.2019 року складає 65 робочих днів, тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який відповідач зобов`язаний сплатити складає 17 919,20 грн. Тому, просила стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але невиплачену заробітну плату в розмірі 27682,80 грн. та середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2019 року по 03.12.2019 року в розмірі 17 919,20 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала заяву про збільшення розміру позовних вимог та уточнила, що в заяві наявна описка, а саме просила стягнути не середній заробіток за час вимушеного прогулу, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідач представника до суду не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

При вирішенні заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, зокрема, 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, вказаними нормами передбачено право позивача збільшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання, а не протягом усього часу розгляду справи, як зазначено у заяві позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Як вбачається з матеріалів заяви, позивачем не подано до суду доказів направлення копії заяви про збільшення розміру позовних вимог відповідачу, а така копія подана до суду.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про повернення заяви, про збільшення розміру позовних вимог від 03.12.2019 року .

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Тому, у зв`язку з наведеним положенням ст. 49 ЦПК України, яким передбачено, що суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву у разі неподання доказів її направлення відповідачу, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

Керуючись ст. 49, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача, ОСОБА_1 , про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Філія Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління», про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, повернути заявнику.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяО. В. Бондаренко