ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2019 року м. Харків

Справа № 640/6032/18

Провадження № 22-ц/818/4053/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретарів Прологаєвої А.Д., Кучер Ю.Ю.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,представник позивача ОСОБА_2

Відповідач: ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 червня 2019 року, ухвалене суддею Ніколаєнко І.В.,-

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат, пені та трьох відсотків річних за користування грошовими коштами,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 36536,24 грн. в якості відшкодування інфляційних витрат, 8245,54 грн. на відшкодування 3% річних від простроченої суми, 38904,16 грн. в якості сплати процентів за користування коштами, а всього 83685,94 грн. та просила покласти судові витрати на відповідача.

Позов мотивований тим, що 1 грудня 2012 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений письмовий договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала від позивача 10000 дол. США строком з 1.12.2012 по 01.12.2014 року включно. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 було стягнуто з неї заборгованість за договором позики від 1.12.2012 - 151800 грн., за договором позики від 06.09.2014 - 15180 грн. та судові витрати 1761,60 грн. На підставі вищевказаного рішення було відкрите виконавче провадження. Згідно з положеннями ст.625 ЦК України за позовом ОСОБА_1 рішенням Київського районного суду м. Харкова від 7.06.2016 стягнуто з ОСОБА_3 інфляційні втрати в розмірі 44341,34 грн., 3% річних в розмірі 5694,50 грн. Зазначає, що рішення районного суду від 17 лютого 2015 року відповідачем виконано не в повному обсязі, що стало підставою для звернення позивача з позовом щодо подальшого стягнення санкцій за невиконання грошового зобов`язання. Вказує, що станом на 7 червня 2016 року за відповідачем існувала заборгованість в розмірі 151853,90 грн., у лютому 2018 року ВДВС Київського району було перераховано 19352 грн. в рахунок заборгованості відповідача.

У відзиві на позов ОСОБА_3 просила відмовити у його задоволенні, оскільки після відкриття виконавчого провадження вона регулярно перераховувала кошти в рахунок погашення заборгованості загалом на суму 73600 грн., тому розмір заборгованості становить 38380 грн. Також посилається на те, що п.3 договору позики від 1.12.2012 року нарахування та сплата процентів за користування грошовими коштами не передбачено, тому на підставі ст.1048 ЦК України їх стягнення є неправомірним.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 19 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 83685, 94 гривень, а саме: суму інфляційних втрат в розмірі 36536, 24 гривень, суму 3% річних від простроченої суми в розмірі 8245, 54 гривень, суму процентів за користування коштами в розмірі 38904, 16 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 836, 86 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що борг відповідачем не повернуто, зобов`язання, яке виникло між сторонами не припинилось, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача проценти за користування грошовими коштами, індекс інфляції та три відсотки річних.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є необґрунтованим, незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування посилається на те, що після відкриття виконавчого провадження з серпня 2015 року щомісячно перераховувала на рахунок Київського ВДВС ХМУЮ кошти в рахунок погашення заборгованості за рішенням суду у справі №640/22625/14-ц від 17.02.2015на загальну суму 73600 грн. З врахуванням наведеного, згідно розрахунку відповідача сума інфляційних витрат становить 17252,70 грн. та 3% річних - 5134,62 грн. однак, суд першої інстанції вказаному розрахунку не надав належної правової оцінки.

Також вказує, що не погоджується з нарахуванням судом першої інстанції процентів у розмірі 36536,24 грн., оскільки пунктом 3 договору позики передбачено, що проценти за користування грошовими коштами не нараховуються та не сплачуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 року, справа № 640/22625/14ц, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 151800,0 грн. та судові витрати в розмірі 1761,60 грн. Вказане рішення набрало законної сили.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2016 року, справа № 640/3178/16ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 44341,34 грн, 3% річних в розмірі 5694,50 грн.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання, згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших передбачених договором або законом підстав, зобов`язання припиняється, згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України - виконанням, проведеним належним чином.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разу порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Зі змісту п.3 укладеного між сторонами договору позики від 1 грудня 2012 року вбачається, що проценти за користування грошовими коштами не нараховуються та не сплачуються (а.с.97).

Отже, оскільки зазначені умови договору залишились поза увагою суду першої інстанції, судова колегія вважає, що стягнення процентів за користування грошовими коштами на користь позивача з відповідача в сумі 38904,16 грн є неправомірним. В цій частині позову слід відмовити, оскільки сторони договором передбачили безпроцентну позику.

Приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія застосовує зазначену норму закону, але не погоджується з наведеним позивачем розрахунком .

Позивач навела розрахунок і зазначила, що відповідач сплатила 19352 грн., тоді як матеріали справи містять квитанції про сплату відповідачем на погашення боргу перед позивачем станом на червень 2016 року суми 13600 грн. (а.с.31,35-45), а саме в 2015 році 11600 грн та 2000 грн 9 лютого 2016 року .

Отже, заборгованість станом на 1 червня 2016 року складала 151 853,90 грн - 13 600 грн = 138 253 грн 90 коп. Загальна сума інфляційних втрат з червня 2016 року по квітень 2018 року з врахуванням сплачених грошових коштів відповідачем у 2017 році 21 000 грн і в 2018 року 2 400 грн , склала 30 631 грн 67 коп.

Три проценти річних за аналогічний період на загальну суму 7172 грн 94 коп. Судова колегія перевірила наданий відповідачем розрахунок і вважає його правильним.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позов пред"явлено на суму 83685,94 грн, задоволено 37804,61 грн, тобто 45,2%, що складає від суми сплаченого позивачем судового збору 836,86 х 45,2 5=378,26 грн.

З огляду на вищенаведене, апеляцйна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні, позов частковому задоволенню в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 30 631 грн 67 коп. та 3 % річних в сумі 7172 грн 94 коп. В частині стягнення процентів за користування грошовими коштами слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -задовольнити частково. Рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 червня 2019 року- змінити. Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 30 631 (тридцять тисяч шістсот тридцять одну) грн 67 коп , 3% річних в сумі 7 172 (сім тисяч сто сімдесят дві) грн 94 коп і судові витрати 378 (триста сімдесят вісім) грн 26 коп, всього 38 182 (тридцять вісім тисяч сто вісімдесят дві) грн 87 коп., в іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови виготовлено 4 вересня 2019 року