Справа № 308/290/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 листопада 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,

секретаря: Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Шпуганича Василя Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 липня 2019 року у справі №308/290/19 (Головуючий: Іванов А.П.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні орендованим майном і 14.03.2019 року позивач уточнила заявлені позовні вимоги та просила суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути їй перешкоди у користуванні орендованим майном станцією технічного обслуговування літ.З, загальною площею 621,4 кв.м., автомийкою, літ.К, загальною площею 56,1 кв.м., магазином, літ.Л, загальною площею 228,3 кв.м., земельною ділянкою загальною площею 0,0843 га за кадастровим номером :17:003:0071, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання вільного доступу до орендованого майна.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.09.2017 року між позивачем та власниками нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір, згідно якого вона отримала в оплатне строкове користування станцію технічного обслуговування літ.З, загальною площею 621,4 кв.м., автомийку, літ.К, загальною площею 56,1 кв.м., магазин, літ.Л, загальною площею 228,3 кв.м., земельну ділянку загальною площею 0,0843 га за кадастровим номером :17:003:0071.

28 серпня 2018 року позивачу стало відомо, що за договором цесії власником вищевказаного майна став ОСОБА_1 який у той же день зайняв орендовані нею приміщення, закрив ворота, позбавивши її доступу до орендованих приміщень. Дотепер відповідач не надав позивачу доступ до орендованих приміщень і відмовляється це зробити.

Позивач вважає, що зміна власника нерухомого майна не тягне за собою зміни умов або розірвання договорів оренди, укладених попередніми власниками нерухомого майна, і тому дії відповідача по позбавленні її права користування орендованим майном є неправомірними. Оскільки, відповідач у добровільному порядку відмовляється надати позивачу доступ до орендованого майна, позивач змушена звернутися до суду із цим позовом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 липня 2019 року зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні орендованим майном станцією технічного обслуговування літ.З, загальною площею 621,4 кв.м, автомийкою, літ.К, загальною площею 56,1 кв.м., магазином, літ.Л, загальною площею 228,3 кв.м., земельною ділянкою загальною площею 0,0843 га за кадастровим номером :17:003:0071, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання вільного доступу до орендованого майна.

Не погоджуючись із даним рішенням суду адвокат Шпуганич В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як Іпотекодержатель ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 22 вересня 2007 року своєї письмової згоди на передачу спірного майна в оренду (найм) не надавав та суд встановив дійсність договору, який є недійсним в силу прямої вказівки закону. Задовольнивши безпідставний позов на підставі недійсних правочинів щодо нерухомого майна та земельної ділянки суд порушив баланс сторін і таке задоволення позову є спробою завдати збитків власнику майна ОСОБА_1 ..

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

При зверненні в суд із позовом ОСОБА_2 як на підставу заявлених вимог посилається на договір оренди нежитлового приміщення від 22.09.2017 року, яким ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передали позивачу в оренду нежитлові приміщення: станцію технічного обслуговування літ.З, загальною площею 621,4 кв.м., автомийку, літ.К, загальною площею 56,1 кв.м., магазин, літ.Л, загальною площею 228,3 кв.м. строком на 1066 днів та договір оренди земельної ділянки від 22.09.2017 року про передачу в оренду земельної ділянки площею 0,0843 га за кадастровим номером :17:003:0071 строком на 1066 днів (а.с.4-7), шляхом надання вільного доступу до орендованого майна.

Встановлено, що 29.09.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Кредо»» та ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення прав вимоги за Договором не відновлювальної кредитної лінії №26 від 15 травня 2007 року, Генеральним договором №65 від 10 серпня 2006 року, Додатковою угодою №1 від 10.08.2006 року до Генерального договору №65 від 10.08.2006 року та Додатковою угодою №2 від 13 лютого 2007 року до Генерального договору №65 від 10.08.2006 року.

За умовами даних договорів до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за кредитними договорами виконання яких забезпечує іпотека вищезазначеного нерухомого майна та земельної ділянки.

29 вересня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Кредо»» та ОСОБА_1 укладено Договір передачі прав за Іпотечним договором, Договором не відновлювальної кредитної лінії №26 від 15 травня 2007 року, Генеральним договором №65 від 10 серпня 2006 року та Додатковою угодою №2 від 13 лютого 2007 року до Генерального договору №65 від 10.08.2006 року за умовами якого до нового кредитора перейшло право вимоги за Іпотечним договором №26 від 15 травня 2007 року за №992 та додатковими угодами до нього, Іпотечним договором №26/1 від 15 травня 2007 року за №995 та додатковими угодами до нього, Іпотечним договором №65/1 від 10.08.2006 року за №3764 та додатковими угодами до нього.

Договір відступлення прав за іпотечним договором посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. за №1451.

На час розгляду справи вищезазначені договори є чинними.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.2.1.4 Іпотечного договору №26 з майновим поручителем від 15.05.2007 року Іпотекодавець зобов`язаний без письмової згоди Іпотекодержателя, що оформляється додатковою угодою до цього Договору, не відчужувати Предмет іпотеки, а також не передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотеко держателя, зокрема, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання Іпотекодержателем ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 22 вересня 2007 року письмової згоди на передачу майна в оренду (найм) предмета іпотеки.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Вищезазначеним умовам договір оренди не відповідає.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що договір оренди нежитлового приміщення від 22 вересня 2017 року та договір оренди земельної ділянки від 22 вересня 2017 року є недійсними, оскільки їх недійсність встановлена законом та відповідно до положень ст.215 ЦК України нікчемними.

При постановленні рішення суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене і рішення суду підлягає скасуванню у відповідності до п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України і з ухваленням нового рішення, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.204, 215, 626 ЦК України, ст.ст.9, 12 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.6, 15 Закону України «Про оренду землі», судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Шпуганича Василя Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 липня 2019 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набираєзаконної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой