Справа № 133/2702/19
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В складі головуючого - судді Сороки Д.В.
за участю секретаря судового засідання Бірюкової Т.П.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Просить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати такими , що втратили право на проживання у будинку АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 .
Відповідачі у справі є його дітьми та є членами сім`ї.
Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована у належному йому будинку з 06.08.1999, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у належному йому будинку з 06.11.1999.
Відповідачі не проживають у належному позивачеві будинку на протязі більше ніж 5(п`яти) років без поважних причин, але залишаються зареєстрованим у ньому, що доведено:
- довідкою ЦНАПу №3188 від 03.10.2019 про реєстрацію місця проживання;
*довідкою №84 квартального комітету №1 виконкому Козятинської міськради від 03.10.2019, згідно з якою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають у належному позивачеві будинку на протязі п`яти років;
*довідкою №85 квартального комітету №1 виконкому Козятинської міськради від 03.10.2019, згідно з якою з позивачем проживає лише його дружина ОСОБА_4
Реєстрація відповідачів у будинку без їх фактичного проживання порушує право його володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд.
Будь-які домовленості між позивачем, ОСОБА_1 , та відповідачами щодо терміну збереження права на користування житлом у разі їх відсутності без поважних причин відсутні. Зазначене питання між сторонами не обговорювалось.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.10.2019 провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк.
Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що за станом здоров`я не може з`явитися в судове засідання, просить справу слухати у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день та час судового розгляду шляхом направлення повісток, та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі "Судова влада Україна" про проведення судового розгляду в даній цивільній справі, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України. Повідомлень про причини неявки до суду від відповідачів не надійшло. Відзиву до суду не надали.
Відповідачі відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надали.
За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно ст..264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема:
- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , що підтверждується свідоцтвом про право власності від 02.04.2007 за №155, виданого виконкомом Козятинської міської ради (а.с.7), зареєстрованого у Вінницькому обласному об"єднаному бюро технічної інвентарізації 14.05.2007, за реєстром № 4355..
Відповідачі у справі є дітьми позивача.
Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована у належному позивачеві будинку 06.08.1999, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у належному позивачеві будинку 06.11.1999, що підтверджується копією домової книги та довідкою Центру надання адміністративних послуг (а.с.11-14).
Відповідачі не проживають у належному позивачеві будинку на протязі більше ніж 5(п`яти) років без поважних причин, але залишаються зареєстрованим у ньому, що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послу №3188 від 03.10.2019 про реєстрацію місця проживання (а.с.14), довідкою №84 квартального комітету №1 виконкому Козятинської міськради від 03.10.2019 (а.с.15); довідкою №85 квартального комітету №1 виконкому Козятинської міськради від 03.10.2019, згідно з якою з позивачем проживає лише його дружина ОСОБА_4 (а.с.16).
Реєстрація відповідачів у будинку позивача без їх фактичного проживання у будинку порушує право позивача володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд.
Будь-які домовленості між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами щодо терміну збереження права на користування житлом у разі їх відсутності без поважних причин відсутні.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, відповідачі без поважних причин не проживають у належному позивачеві будинку понад п`ять років, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування житлом.
Враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідачі понад п`ять років не користуються даним житловим приміщенням, не проживають в ньому, доказів того, що позивач або інші особи, чинили йому перешкоди у користуванні житлом не надано, також не надано будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом що за адресою: будинок АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Керуючись ст.ст.141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України ЦПК України, ч. 2 ст. ст. 16, 386, 405 Цивільного кодексу України, ст.71, 76 ЖК України,-
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на проживання у будинку АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на проживання у будинку АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлено 09.12.2019.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, має право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ : підпис

З оригіналом вірно:

СУДДЯ - СЕКРЕТАР -

Дата документу 09.12.2019