Провадження №2/521/3893/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя - Плавич І.В.,

секретар судового засідання - Дукіна Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду, позивач вказував, що є власником 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 . Власником іншої Ѕ частки спірного будинку є ОСОБА_3 , померла у 2016 році, але спадщину після її смерті не оформлено у встановленому законом порядку.

Позивач зареєстрований та постійно проживає за вказаною адресою. Крім того, за вказаною адресою зареєстрований його син - ОСОБА_2 .

Позивач свідчить, що відповідач ОСОБА_2 понад рік за вказаною адресою не проживає, але в позасудовому порядку не здійснив необхідних дій щодо зняття з реєстраційного обліку та реєстрації за фактичним місцем проживання. У зв`язку з викладеними обставинами, зважаючи на кількість зареєстрованих осіб за даною адресою, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про визнання позову у порядку ст. 206 ч. 4 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явився, але від представника особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з`явився, але від особи на адресу суду надійшла заява про визнання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.

Як передбачає ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на той факт, що позивач від позову не відмовилась, а відповідач вимоги визнав у повному обсязі, суд вважає можливим прийняти визнання відповідачем даного позову та ухвалити рішення про його задоволення.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВВС №117657 від 16 квітня 2003 року, виданого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., спадкоємцем майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є в Ѕ частці його син - ОСОБА_1 Спадкове майно складається із житлового будинку АДРЕСА_1 .

Як вбачається із листа Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області №617/02-14 від 11 березня 2019 року, із заявами про прийняття спадщини після смерті їх матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Свідоцтва про право на спадщину за заповітом не видавались.

Згідно з довідкою №11 від 14 січня 2019 року, виданої КП ЖКС «Черьомушки», за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5

Судом звернуто увагу на заяву відповідача щодо визнання позову, з якої вбачається, що ОСОБА_2 фактично не проживає у спірному будинку.

Виходячи з наведеного, судом встановлено що відповідач не проживає за вказаною адресою понад одного року.

Як регламентує ст. 29 ч. 1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно із ст. 317 ч. 1, 2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У силу ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Ураховуючи викладене, а також на підставі встановлених судом фактів ОСОБА_2 втратив право користування відповідним житловим приміщенням.

Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 141 ч.1, 6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: суму неоплаченого судового збору - у розмірі 768,40 гривень.

Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді будинку АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 768,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 21 грудня 2005 року.

Суддя: І.В. Плавич