ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/713/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 305010300 Олійник М.Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивачі (скаржники) - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі - ГУ Національної поліції в Черкаській області, прокуратура Черкаської області, Державна казначейська служба України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивачів на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 17.09.2019 (ухвалене у залі судових засідань Христинівського районного суду 17.09.2019 о 15 год. 54 хв., повний текст складено 17.09.2019, суддя в суді першої інстанції Олійник М.Ф.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прокуратури Черкаської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

05.03.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просили стягнути на їх користь солідарно з належних відповідачів матеріальну шкоду в сумі 18650,00 грн., моральну шкоду в сумі 146040,00 грн. та судові витрати в розмірі 98,00 грн.

В обґрунтування вказано на те, що при виготовленні технічних паспортів на домоволодіння по АДРЕСА_1 працівниками Христинівського відділку КП «ЧООБТІ» стягнуто плату в більшому розмірі, ніж передбачено, невірно визначено вартість нерухомості, у зв`язку з чим позивачі звернулися до правоохоронних органів, однак УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області в порушенні кримінальної справи відмовлено.

У подальшому вони подали заяву до прокуратури, однак прокурор Христинівського району у відповіді зазначив про проведення перевірки за вказаним фактом та про розташування КП «ЧООБТІ» за межами його повноважень.

Позивачі звернулись до прокуратури Черкаської області зі скаргою на вказані дії прокурора Христинівського району про відмову в розгляді заяви про злочини. 16.01.2009 винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, яка оскаржена в судовому порядку та залишена без змін. У подальшому постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.12.2012 у справі №2314/5999/12 їх скаргу задоволено та зобов`язано орган слідства розпочати досудове розслідування за скаргою від 04.06.2009 в порядку ст.214 КПК України.

СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області у грудні 2012 року розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №000084, в якому органами слідства виносилося багато постанов про закриття провадження, які скасовуються судами.

Позивачі оскаржували до суду постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, дії прокурора району в порядку кримінального та адміністративного судочинства, а також подавали скарги до прокуратур різних рівнів. Цим їм була нанесена матеріальна шкода, яка за десять років становить 18650,00 грн. Це оплата поїздок до суду, міліції, поліції прокуратури, поштових відділень, поштові послуги, виготовлення копій документів, оплата послуг юристів, судові витрати. Їм також заподіяна моральна шкода, яка за десять років становить 146040,00 грн. (мінімальний заробіток 1217,00 грн. х 120 місяців).

Зазначені обставини стали підставами для звернення з цим позовом до суду для відшкодування завданої позивачам матеріальної та моральної шкоди.

16.04.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали письмові пояснення до позовної заяви (а.с. 23-27), де вказано, що матеріальна шкода - це витрати транспортного характеру, витрати на виготовлення копій документів, поштові витрати, судові, процесуальні витрати. Всі ці матеріальні витрати понесені у зв`язку з оскарженням дій, бездіяльності та незаконних постанов посадових осіб відповідачів у даному кримінальному провадженні від 24.12.2012 з метою забезпечення і захисту їх процесуальних прав у досудовому розслідуванні. Матеріальна шкода складається з 6930,00 грн. судових, процесуальних витрат та з 11720,00 грн. втрат робочого та особистого часу під час розгляду кримінальних справ. Завдана шкода становить 48800,00 грн. Однак, внаслідок тяжкого матеріального стану в державі та війни в Україні вони просять стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в сумі лише 18650,00 грн. Підставами для відшкодування моральної шкоди є невиконання судових рішень, постанов слідчих суддів, якими скасовувались незаконні постанови слідчих та прокурорів. Це провокує загострення хронічних хвороб та болів різного походження. З цього приводу вони змушені постійно нести витрати на придбання медикаментів та консультації в медичних установах. При цьому страждають їх гідність і ділова репутація. Спір триває протягом 11 років, до спору причетна велика кількість осіб, а тому порушується їх нормальний спосіб життя, що посилює їх душевні, фізичні, моральні страждання. Правопорушення органами досудового слідства, прокуратури триває 120 місяців, згідно з мінімальним розміром заробітної плати моральна шкода становить 504000,00 грн., однак внаслідок тяжкого матеріального стану в державі та війни в Україні вони просять стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду в сумі 146040,00 грн.

Ухвалою суду від 11.05.2019 до участі у справі залучено як співвідповідача Державну казначейську службу України. Ухвалою суду від 21.06.2019 у справі було замінено неналежного відповідача Христинівське відділення поліції Уманського відділу ГУ Національної поліції в Черкаській області на належного - ГУ Національної поліції в Черкаській області та неналежного відповідача Христинівський відділ Уманської місцевої прокуратури на належного - прокуратуру Черкаської області.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 17.09.2019 закрито провадження у справі в частині розгляду позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, які мають вирішуватися за нормами КПК України.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 17.09.2019 позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення з посиланням на те, що вони є необґрунтованими.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачами подано 03.10.2019 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, вони просять рішення суду першої інстанції скасувати та новою постановою задовольнити позовні вимоги. Скаржники зазначають, що суддя в суді першої інстанції є корумпованим та розглянув справу за хабар. Він визнавав, як слідчий суддя, незаконною бездіяльність органів досудового розслідування, однак відмовився стягувати завдану позивачам шкоду. До цього часу не виконані судові рішення в адміністративних справах про визнання бездіяльності прокуратури незаконною. Суд проігнорував рішення ВС України від 16.04.2008 (а.с.30), яким задоволено тотожні позовні вимоги. Суддя викинув копію постанови ВС від 26.06.2018, яка також підтверджує обґрунтованість позовних вимог у справі. Суд не врахував обґрунтування позивача стосовно наявних в нього моральних страждань.

У відзиві на апеляційну скаргу представник прокуратури Черкаської області просить суд відхилити доводи, викладені в апеляційній скарзі позивачів, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Отже в даному випадку перевіряється судове рішення щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що СВ Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області у грудні 2012 року розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №000084 на підставі постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.12.2012 у справі № 2314/5999/12, якою скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправною бездіяльність прокуратури Черкаської області щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 04.06.2009 в порядку норм, передбачених кримінально-процесуальним законом на час звернення, та зобов`язано прокуратуру Черкаської області розглянути скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 04.06.2009 в порядку Розділу ІІІ «Досудове розслідування» КПК України в редакції від 13.04.2012.

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.06.2009 до прокуратури Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , датована 04.06.2009, на дії прокурора Христинівського району Резніка В.А. про відмову в розгляді заяви про злочини працівників Христинівського відділення КП «ЧООБТІ», передбачених ст.ст.185, 225, 364, 366, 367 КК України.

У зверненні зазначено, що при виготовленні технічних паспортів на домоволодіння по АДРЕСА_1 працівниками Христинівського відділку КП «ЧООБТІ» стягнуто плату в більшому розмірі, ніж передбачено, помилково визначено вартість житлових будинків. Із вказаного приводу скаржники звернулися до правоохоронних органів, а УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області в порушенні кримінальної справи відмовлено. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25.05.2009 подали заяву до прокуратури повторно, але прокурором Христинівського району у відповіді зазначено про проведення перевірки за вказаним фактом та зауважено про розташування КП «ЧООБТІ» за межами його повноважень. Зважаючи на це, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили прокурора Черкаської області призначити розслідування компетентним органам та поновити їх порушені права.

За фактом зловживання службовими особами КП «ЧООБТІ» своїми повноваженнями при виготовленні технічних паспортів на житлові будинки по АДРЕСА_1 у УДСБЕЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3 16.01.2009 в порядку ст.97 КПК України 1960 року винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України 1960 року у зв`язку з відсутністю в діях директора КП «ЧООБТІ» ОСОБА_4 ознак складу злочину.

Прийняте рішення оскаржено ОСОБА_1 в судовому порядку. Постановою Придніпровського районного суду від 21.04.2009, залишеною без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 04.06.2009, постанова слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи залишена без змін, а скарга - без задоволення.

21.07.2017 до кримінального провадження №0000084 приєднано кримінальне провадження №0000199 від 14.04.2017 за ч.1 ст.190 КК України за заявою ОСОБА_2 щодо відмови у видачі їй працівниками БТІ технічного паспорта на будинок.

Слідчими СВ Христинівського відділення поліції неодноразово виносились постанови про закриття вказаного кримінального провадження, однак судами вони скасовувались. На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають наступне правове рулювання.

Як вірно вказав суд першої інстанції, питання про відшкодування (компенсацію) шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю у кримінальному процесі, врегульовано ст.130 КПК України, частиною 1 якої передбачено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Нормами, які регламентують відшкодування, зокрема, моральної шкоди є положення ст.1167 та ст.1176 ЦК України.

Так статтею 1167 ЦК України (загальна правова норма, що регламентує відшкодування моральної шкоди) передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт (що також передбачено ч.1 ст.1176 ЦК України); 3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, спеціальною правовою нормою ч.ч.2, 6, 7 ст.1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Крім того, є спеціальний ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», зі змісту ст.1 якого слідує, що його дія поширюється на осіб, які незаконно зазнали обмеження будь-якого їх права внаслідок застосування щодо них органами досудового розслідування, прокуратури чи суду заходів впливу за положеннями КПК та КК України.

Крім того, шкода, завдана фізичній або юридичній особі посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також завдана органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів чи вини посадової або службової особи (статті 1173-1174 ЦК України).

В пункті 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п.10.1 цієї ж постанови Пленуму ВСУ при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у справі, якщо це передбачено відповідним законом, наприклад, ст.9 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність». Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Аналізуючи у взаємозв`язку встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини та вищенаведені норми законодавства, які регламентують відповідні правовідносини, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Позивачі є заявником ( ОСОБА_2 ) та потерпілим ( ОСОБА_1 ) за їх доводами у кримінальному провадженні щодо вчинення посадовими особами БТІ кримінального правопорушення щодо них.

Позивачі стверджують, що внаслідок неналежного розслідування органами досудового слідства відповідного кримінального провадження їм завдано моральної шкоди, відшкодування якої є предметом судового розгляду в цій цивільній справі. Особами, які завдали таку шкоду, за доводами позивачів, є органи досудового розслідування та прокуратури.

Апеляційний суд враховує, що спеціальний закон - ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», до правовідносин сторін в цій справі не застосовується, оскільки він стосується правовідносин, учасниками яких є особи, до яких незаконно застосовувалися обмеження прав, встановлені кримінальним процесуальним законодавством (КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжні заходи) чи кримінальним матеріальним законом (КК України - кримінальні покарання).

Отже мають застосовуватися загальні правові норми, які регламентують відшкодування моральної шкоди - ст.1167 ЦК України.

З аналізу змісту вказаної норми матеріального права слідує, що шкода відшкодовується особі, якщо її завдано неправомірними діями чи рішеннями іншої особи (відповідачів в цій справі). Тобто для висновку про неправомірність дій органів досудового розслідування слід встановити, що вони незаконно вчинили ті чи інші дії чи прийняли незаконні рішення від яких постраждали позивачі.

Фактично позивачі стверджують про наявність у них моральної шкоди лише внаслідок того, що судами скасовувалися рішення органів досудового розслідування про закриття провадження. Однак наразі досудове розслідування триває та органами слідства вчинюються необхідні слідчі дії по встановленню винних осіб, які б вчинили правопорушення, про наявність якого стверджують позивачі.

Тобто органами слідства фактично здійснюються дії, спрямовані на поновлення порушених прав позивачів у відповідному кримінальному провадженні за їх заявами, що свідчить про відсутність порушення їх прав.

Ті обставини, що в певний момент розслідування слідчий чи прокурор доходив до висновку про наявність процесуальних підстав для закриття кримінального провадження, з чим не погоджувався суд чи слідчий суддя, самі по собі не можуть свідчити про таку протиправність дій органу досудового розслідування від якої позивачі б зазнали моральних страждань.

Досудове розслідування у кримінальних провадженнях в яких є потерпілими позивачі у справі на момент її розгляду ще не закінчено, судові рішення, які констатують вину осіб, про вчинення якими кримінальних правопорушень стверджують позивачі, не приймалися. Отже на даний момент не можна стверджувати про те, що позивачі зазнають страждань від того, що внаслідок бездіяльності органів слідства винні у вчиненні кримінальних правопорушень особи уникають відповідальності.

Крім того, згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак всупереч вказаній нормі процесуального права позивачі не надали суду доказів, які б підтверджували існування викладених ними в обґрунтування їх вимог обставин, - погіршення стану здоров`я, сімейні чвари, незадовільне матеріальне становище та ін.

Відповідні їх твердження є голослівними.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржників про те, що суддя в суді першої інстанції є корумпованим та розглянув справу за хабар, так як вони не підтверджуються доказами, зокрема, позивачі не надали апеляційному суду відомостей про притягнення судді до відповідальності за вказані правопорушення.

Та обставина, що суддя Олійник М.Ф. визнавав, як слідчий суддя, незаконною бездіяльність органів досудового розслідування, ніяким чином не впливає на можливість розгляду та вирішення ним цієї цивільної справи, оскільки предмети доказування у відповідних кримінальних провадженнях та цій справі є різними.

Не можна погодитися з апеляційними доводами про те, що до цього часу не виконані судові рішення в адміністративних справах про визнання бездіяльності прокуратури незаконною, адже скаржниками не обґрунтовано фактичне існування цієї обставини та те, яким саме чином це свідчить про наявність у них моральної шкоди.

Апеляційний суд враховує, що наразі здійснюється кримінальне провадження на розслідування в якому наполягають позивачі.

Апеляційний суд оцінює критично посилання скаржників на рішення ВСУ від 16.04.2008, яким, за їх доводами, задоволено тотожні позовні вимоги, адже у вказаній справі було встановлено протиправність дій відповідачів, а в даному випадку - ні, досудове розслідування триває та не встановлено факт вчинення щодо позивачів кримінального провадження.

Доводи скаржників про те, що суддя викинув копію постанови ВС від 26.06.2018, яка також підтверджує обґрунтованість позовних вимог у справі, не підтверджуються жодним доказом, зокрема, скаржниками не доведено факту подання такого судового рішення до суду першої інстанції.

За недоведеності наявності у позивачів моральної шкоди апеляційні доводи про незаконність залучення судом до участі в справі в якості співвідповідача казначейської служби на правильність вирішення цієї справи не впливають та неє самостійною підставою для скасування рішення суду першої інтанції.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 17.09.2019 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід віднести на рахунок держави, так як позивачі звільнені від його сплати.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 17.09.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прокуратури Черкаської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 03.12.2019 .

Суддя-доповідач

Судді