н/п 2/490/1034/2018 Справа № 490/8882/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючої судді Гуденко О.А., при секртарі Дудник Г.С., за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - прокурора Олефіра М.М., представника відповідача - Хмельницького В.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні клопотання Миколаївської місцевої прокуратруи № 1 Прокуратури Миколаївської області про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської місцевої прокуратури №1, головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

у с т а н о в и в:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться цивільна справа за вказаним позовом з подальшою зміною предмета позову, в якому остаточно просила стягнути з відповідачів майнову шкоду, завдану ОСОБА_2 незаконними діями Миколаївської місцевої прокуратури № 1, у розмірі 8 638 грн, та моральну шкоду, завдану ОСОБА_2 незаконними діями Миколаївської місцевої прокуратури № 1, у розмірі 50 000 грн.

В обгрунтування позову посилається на те, що вналідлок подання прокурором, що здійснює процесуальнне керівництво в кримінальному провадженні № 0002867 , подано неправдиві відомсті слідчому судді Центрального районного суду м.Миколаєва , внаслідок чого було проведено незаконний обшук за місцем ммешкання позивача та виїма певногог майна та документів, належних позивачці. Правові підстави позову зазначає ст. 1176 ЦК України та ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди , завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність , органів досудового розслідування , прокуратури та суду".

Справа прийнята суддею Гуденко О.А, до свого провадження 08.02.2019 року.

В підготовчому засіданні прокурор Олефір М.М. підтримав заявлене клопотання відповідача про закриття провадження у справі, просив його задвольнити з наступних підстав. Так, позовна заява обгрунтована тим, що під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні прокурором місцевої прокуратури видано завідомо неправдивий офіційний лдокумент - клопотання , на підставі якого слідчий суддя виніс ухвалу про проведенння обшуку за місцем проживання позивача, чим завдано їй майнову та моральну шкоду. Отже, на думку заявника, фактично предметом спору є процесуальна діяльність прокурора у рамках кримінального процесу. За такого скарга на дії процесуального керівника має розглядатися в порядку кримінального процесуального законодавства на підставі ст. 303 КПК України , що є підставою для закриття провадження по цивільнійсправі відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Представник позивача заперечував проти заявленого клопотання з підстав, що позов грунтується н втому числі і на нормах конституції україни , які є нормами прямої ддії, і ніхто не може бути обмежений у доступі до справедливого суду - згідно положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Представник відповідача ГУ ДКС зазначив, що вимоги позову про стягнення моральної шкоди, завданої неправовмірними діями прокуратури повинні розглядатися в цивільному судочинстві.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши заявлене клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, відповідним критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

У частинах першій та третій статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV«Про міжнародне приватне право». Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто у контексті зазначених норм процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Так, слідчий суддя, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.

ОСОБА_2 пред`являє позов з підстави необґрунтованого обмеження та порушення її права власності певними діями працівника прокуратури під час здійснення процесуального керівництва при досудовому розслідування в ході криміналнього провадження , при чому вона , як пояснили сторони по справі, не була ані підозрюваною, ані обвинуваченою, ані потерпілою у даному кримінальному провадженні. Відтак суд кримінальної юрисдикції не має правових підстав розпочинати судове провадження для вирішення лише цивільного позову, до того ж заявленого не до обвинуваченого чи осіб, які несуть відповідальність за його дії, а до органу, який здійснює процесуальне креівництво та нагляд за органом досудового розслідування.

Зволікання з наданням ефективного засобу юридичного захисту тягне погіршення правового становища людини, яка зазнає негативних наслідків від перешкод в отриманні реальної можливості виправити помилку, та перебуває у стані невизначеності тривалий час.

Водночас вимоги про відшкодування завданої незаконними, на думку позивача, діями органів прокуратури при здлійсненні процесуального керіваництва у кримінальному провадженні майнової та моральної шкоди , що ґрунтуються на праві власності на певне майно та праві користування певним помешканням , виступають способом захисту зазначеного права і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено - тим більше, що окремих вимог про визнання процесуальних дій прокурора позивачем не заявлено, а посилання на незокнність дій відповідаач є лише підставою, на думку позивача, для відшкодування завданої їй шкоди.

Судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на незаконність дій орагнів досудовог розслідування , розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.

Правовими підставами ж цього позову чітко зазначені норми Цивільного Кодексу України та інших законодавчих актів цивільного законодавства.

За таких обставин вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції та не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження. Відтак немає підстав для висновку про те, що суд цивільної юрисдикції у справі за цим позовом не є судом, установленим законом.

За такого, в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі слід відмовити за його безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання Миколаївської місцевої прокуратруи № 1 Прокуратури Миколаївської області про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 - відмовити.

Апенляційне оскарження ухвали відповідно ждо ст.ст. 353-357 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений 30.08.2019 року.

Суддя Гуденко О.А.