Справа № 202/5328/18
Провадження № 2/202/440/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Дніпро

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання - Кишковар Н.А.

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявоюАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 17 672,24 грн., за кредитним договором №б/н від 04.11.2010 року.

В обґрунтування якого послався на те, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 04.11.2010 року, відповідач отримав кредит у розмірі 2 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Умови зазначеного вище договору Банком були виконані в повному обсязі, відповідачу було надано кредит у розмірі, встановленому Договором.

Поряд із тим, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим виникла чимала заборгованість перед позивачем, яка станом на 04.07.2018 року становить 17 672,24 грн., та складається з: 2 188,66 грн., - нараховано відсотків за користування кредитом; 14 741,16 грн., - нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 817,73 грн., - штраф (процентна складова).

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 від 14 вересня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

У зв`язку із тимчасовим відстороненням судді ОСОБА_2 від здійснення правосуддя на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 листопада 2018 року по справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Кухтіну Г.О.

Ухвалою судді від 21 січня 2019 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просили розглядати справу без їх участі.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що до умов договору № б/н від 04.11.2010 року, укладеного між сторонами, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Умови зазначеного вище договору Банком були виконані в повному обсязі, відповідачу було надано кредит у розмірі, встановленому Договором.

Позивач посилався у позові на те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим виникла чимала заборгованість перед позивачем, яка станом на 04.07.2018 року становить 17 672,24 грн., та складається з: 2 188,66 грн., - нараховано відсотків за користування кредитом; 14 741,16 грн., - нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 817,73 грн., - штраф (процентна складова).

На підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та наявності заборгованості по погашенню, представник позивача надав суду завірену анкету заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 04.11.2010 року; завірену копію паспорта ОСОБА_1 ; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна; копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 листопада 2010 року відповідачем складена та підписана анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_1 підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, відповідно до умов та правил надання банківських послуг визначено, що пам`ятка, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг.

В той же час, АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг, тарифів і пам`ятки клієнта, що в сукупності із заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг та про досягнення згоди між сторонами щодо всіх умов кредитування.

В позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що наявна анкета-заява про приєднання відповідача до умов та правил надання банківських послуг, в якій виражена згода останнього з тим, що ця заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг, під чим зокрема стоїть підпис останнього.

Цим підписом відповідач засвідчив, що йому були надані для ознайомлення в письмовому вигляді умови та правила надання банківських послуг.

Однак, самі умови та правила надання банківських послуг не містять жодних відміток ОСОБА_1 щодо ознайомлення із ними, або підпису позичальника щодо згоди із ними.

Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем.

Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Таким чином, враховуючи, що за умовами заяви-анкети позичальника, останній разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг не містить підпису ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено, що під час підписання заяви-анкети позичальника відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг.

З огляду на вище викладене судом вбачається, що між сторонами не було укладено у належній формі кредитного договору.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і вст. 81 ЦПК України.

Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом .

Окрім вище викладеного, позивачем суду не надано доказів того, що відповідна банківська картка передбачена умовами заяви-анкети, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії цієї картки, що є істотними умовами договору, також не надано доказів зарахування кредитних коштів на картку (встановлення кредитного ліміту у розмірі т.п.).

У позовній заяві зазначено, що відповідачу позивачем було надано кредит у розмірі 2 500,00 гривень, при цьому із дослідженої в судовому засіданні анкети-заяви, розмір кредитного ліміту із відповідачем визначений у розмірі 700,00 грн.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 липня 2019 року.

Суддя Г.О. Кухтін