Житомирський апеляційний суд
Справа №279/830/19 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 26 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 279/830/19 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця

за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2019 року, яке ухвалено суддею Коваленко В.П. в м. Коростені

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця в сумі 5952,07 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.06.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є її дочка - ОСОБА_1 . Позивачем 22.03.2018 року була направлена претензія кредитора до Коростенської міської державної нотаріальної контори. 25.04.2018 року із нотаріальної контори отримано відповідь, згідно з якою спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались, спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Станом на дату смерті боржника заборгованість становить 5952,07 гривень.

Заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення - яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не подавала заяву про відмову від неї. Крім того, банк як кредитор спадкодавця, самостійно не має можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх в грошовому еквіваленті, тому при встановленні факту відсутності такої інформації, для повного і всебічного з`ясування обставин справи, суд повинен був самостійно встановити дану інформацію.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 29.06.2011 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір б/н, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.11.2017 р. (а.с.52).

22 березня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» направив до Коростенської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, вказавши на наявність заборгованості у розмірі 5952,07 грн. та з клопотанням включити кредиторські вимоги банку у спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості (а.с.58-зворот).

25 квітня 2018 року листом №160/02-14/22 Коростенська міська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк» про те, що станом на дату надання відповіді, спадкоємці ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися (а.с.59).

Спадкова справа № 64/2018 після смерті ОСОБА_2 була заведена Коростенською міською державною нотаріальною конторою на підставі претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується відповіддю завідувача нотаріальної контори на запит суду від 25.03.2019 р. вих. № 109/02-14/16 (а.с.76-77).

22 листопада 2018 року АТ КБ «Приватбанк» направив на адресу ОСОБА_1 лист-претензію, зазначивши, що станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2 розмір заборгованості за кредитним договором становить 5952,07 грн. При цьому, банк просив погасити вказану заборгованість (а.с.8-12).

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, на день смерті позичальника зобов`язання за кредитним договором не виконано, розмір заборгованості становить 5952,07 грн. (а.с.5,6).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором і спадкоємцем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи те, що судом не здобуто доказів стосовно наявності спадкового майна та його вартості, в межах якої може бути стягнуто заборгованість, суд не знайшов підстав для задоволення позову.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до положень ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті позичальника ОСОБА_2 , колегія судів погоджується із висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позову банку до спадкоємця боржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд повинен був самостійно встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини та оцінити їх в грошовому еквіваленті є безпідставними, оскільки диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, у тому числі щодо витребування доказів, відповідно до приписів статті 81 ЦПК України не скористався.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.9 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2019 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді