Справа № 310/7527/18
РІШЕННЯ

Іменем України

14 січня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання Бевз О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердянську, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Андріївка в особі Андріївської сільської ради Бердянського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Андріївка в особі Андріївської сільради Бердянського району Запорізької області про визнання права власності на будинок №7 по вул. Праці в с. Андріївка Бердянського району Запорізької області за набувальною давністю. В обгрунтуваня позову посилається на те, що вказане вище домоволодіння вона у 2007 році купила у ОСОБА_2, якій цей будинок дістався у спадщину від її чоловіка. Вона сплатила ОСОБА_2 гроші за будинок, а остання передала їй ключі і усі оригінали документів на будинок. Для оформлення права власності на будинок ОСОБА_2 видала її свекру довіреність на оформлення її спадкових прав та уповноважила його продати будинок. Проте спадкові права ОСОБА_2 до кінця оформлені не були. Строк дії довіреності скінчився, звязок з ОСОБА_2 був втрачений. Згодом вона дізналася, що ОСОБА_2 померла 26.11.2016 року. Інші особи права на цей будинок не заявляли. З часу передачі грошових коштів ОСОБА_2, тобто з 2007 року, вона постійно, безперервно, більше 10 років проживає в цьому будинку, зробила його ремонт, провела в будинок газ, оформила на своє імя особові рахунки по оплаті комунальних послуг, сплачує комунальні послуги. Посилаючись на ст.344 ЦК України просила задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою суду від 11.09.2018 року було відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 і її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення ідентичні, викладеним у позовній заяві. У сьогоднішнє судове засідання позивач не зявилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі відповідно до закону. Позов підтримує, просить його задовольнити.

Представник відповідача - селищний голова Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує ( а.с.93). Відзиву на позовну заяву не подавала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що влітку 2007 року його син ОСОБА_6 та невістка ОСОБА_1 купили у ОСОБА_2 будинок №7 по вул. Праці в с. Андріївка Бердянського району. ОСОБА_2 видала йому розписку про отримання грошових коштів за будинок, віддала ключі і усі документи на будинок, виїхала з будинку. Під час оформлення документів зясувалося, що продавець не оформила свої спадкові права на будинок. Тоді вона видала йому довіреність на представлення її інтересів в нотаріальній конторі та інших установах з питань оформлення права власності на будинок. Однак, через скрутне матеріальне становище, він не довів до кінця оформлення спадкових прав ОСОБА_2 Згодом, вони дізналися, що ОСОБА_2 померла. З літа 2007 року син з невісткою проживають в цьому будинку, зробили ремонт, поміняли вікна, провели газ, викопали колодязь, оплачують комунальні послуги.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що позивач проживає в спірному будинку разом з чоловіком і дітьми постійно, безперервно з 2007 року. Ніяких спорів щодо їх проживання в будинку ніколи не виникало.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що позивач з сімєю живе в спірному будинку з 2007 року. За цей час вони відремонтували будинок, поміняли вікна, підлогу, провели газ. До цього в будинку жила бабуся. Після того, як позивач з чоловіком купили у неї цей будинок, вона виїхала з нього і ніколи жодних претензій щодо їх проживання в будинку не предявляла.

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив таке.

Згідно з довідкою КПТІ Бердянської міської ради №135 від 20.03.2018 року право власності на житловий будинок № 7 по вул. Праці в с. Андріївка Бердянського району Запорізької області зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.1990р. №318 (а.с.86). Відповідно до рішення виконкому Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області від 18.03.2004р. №01 було змінено нумерацію будинку з №9 на №7 (а.с.86).

Зі ОСОБА_10 справи №148/98 (а.с.75-84), заведеної 12.06.1998р. Бердянською районною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_9 вбачається, що останній помер 10.02.1998 року ( а.с.78). Після його смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася його дружина ОСОБА_2 (а.с.77). Однак свідоцтво про право на спадщину вона не отримала.

ОСОБА_2 померла 26.11.2016 року (а.с.20). Після її смерті ОСОБА_10 справа не заводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру ( а.с.62-65).

Позивач вказує на те, що спірний будинок вона придбала у ОСОБА_2 у 2007 році, на підтвердження чого надала розписку, написану ОСОБА_2 про отримання грошових коштів за проданий будинок, видану її свекру ОСОБА_5 Також позивач посилається на те, що з часу придбання будинку вона відкрито, безперервно володіє будинком більше 10 років, а тому вважає, що вона набула право власності на нього за набувальною давністю.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України).

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

При цьому необхідно враховувати, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків.

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання права власності на будинок №7 по вул. Праці в с. Андріївка Бердянського району Запорізької області за ОСОБА_1 за набувальною давністю, оскільки позивач протягом всього часу проживання в будинку знала, що володіє чужим майном та була обізнана щодо власника зазначеного майна. За таких підстав у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 12,13, 81, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади с. Андріївка в особі Андріївської сільської ради Бердянського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17.01.2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_11