Дата документу 18.01.2019 Справа № 334/447/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№334/447/18 Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
№ 22-ц/807/399/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, який подано представником позивача ОСОБА_4, до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_5 про визнання електронних торгів недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначала, що 23.07.2016 року Державним підприємством «СЕТАМ» на виконання договору про надання послуг по організації і проведенню електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, укладеного з Дніпровським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області проведено електронні торги з реалізації майна, яке належить позивачу на праві приватної власності, а саме нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 приміщення ІХ. Позивач вважає, що результати електронних торгів, акт про проведення електронних торгів з продажу нежитлового приміщення за вищезазначеною адресою та видане на їх підставі свідоцтво про придбання майна з електронних торгів є недійсними з огляду на допущені при їх проведенні порушення діючого законодавства.

Згодом уточнивши позовні вимоги та посилаючись на зазначені обставини просила суд, визнати недійсним Протокол проведення електронних торгів № 185485 від 21.07.2016 року, лот № 157893 за ЄДРВП № 47887827, а також визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: 766, видане 11.08.2016 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М. на об'єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 приміщення ІХ, загальною площею 98,6 кв.м.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким зупинити провадження по справі Є.У. № 334/447/18, відповідно до п. 6 ст. 251 ЦПК України, до ухвалення рішень по справах Є.У. № 334/1004/18 (новий Є.У. № 5648/18), правовідносини у яких тісно пов'язані між собою.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 44/43-133/2013, відповідно до якого ОСОБА_3 було надано кредит в сумі 185 000,00 грн. на строк до 19.06.2018 р., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі, визначеному Договором.

В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором, 20.06.2013 р. між ПАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір. Предметом іпотеки згідно вказаного Іпотечного договору виступало: нежитлове приміщення, будинку торгівлі інв. № 03416, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 приміщення IX та належало на праві власності ОСОБА_3

21.07.2014р. між ПАТ «НЕОС БАНК» (правонаступник ПАТ «БАНК КІПРУ») та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір факторингу.

21.07.2014р. між ПАТ «НЕОС БАНК» (правонаступник ПАТ «БАНК КІПРУ») та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про передачу прав за іпотечними договорами, Таким чином, 21.07.2014 р. відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 44/43-133/2013 від 20.06.2013 р. та вищевказаним Іпотечним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Внаслідок неналежного виконання обов'язків за кредитним договором, у Позичальника - ОСОБА_7 утворилась заборгованість, у зв'язку із чим на адресу останньої було надіслано вимогу про погашення наявної заборгованості, в якій було повідомлено про розмір заборгованості, а також попереджено про наслідки її невиконання - зокрема, вчинення виконавчого напису і пов'язані із цим додаткові витрати.

23.02.2015року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2626, який згодом надійшов на примусове виконання до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, та 18.06.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 47887827.

14.09.2015 року державним виконавцем складений акт опису та арешту майна, а саме нежитлового приміщення, будинку торгівлі інв. № 03416, загальною площею 98,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

15.01.2016 р. звітом про незалежну оцінку визначено ринкову вартість нежитлового приміщення IX, будинку торгівлі інв.№ 03416, загальною площею 98,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Перше, з трьох проведених електронних торгів цього нежитлового приміщення, розпочалось 10.05.2016 р. та закінчились 12.05.2016 р. безуспішно в зв'язку з відсутністю допущених учасників. Так само скінчились другі торги, призначені на 21.06.2016 р. - 23.06.2016 р. Після проведення двох невдалих торгів, кожного разу на адресу ДП «Сетам» надходили акти уцінки майна (акт уцінки від 20.05.2016 р. № 23742, акт уцінки від 24.06.2016 р. № 27258).

Після надходження на адресу ДП «СЕТАМ» актів уцінки, ДП «СЕТАМ» втретє виставлено на торги Предмет іпотеки - нежитлове приміщення IX, будинку торгівлі інв.№03416, загальною площею 98,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

21.07.2016 року розпочались треті торги, а 23.07.2016 року Державним підприємством «СЕТАМ» завершено проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки, а саме вищезазначеного нежитлового приміщення (протокол № 185485, лот № 157893). Торги пройшли успішно, про що було складено протокол проведення електронних торгів № 185485 згідно якого переможцем став учасник № 3, а саме співвідповідач ОСОБА_5.

Майно боржника, стартова ціна якого складала 161 109,50 грн., придбав ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса покупця: АДРЕСА_1, ціна продажу майна 161 109,50 грн. Сума коштів, яка була внесена на рахунок обліку депозитних сум Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області становить 153 054,02 грн., сума гарантійного внеску у розмірі 8 055,48 грн., перераховані на рахунок ДП «СЕТАМ».

За придбане нерухоме майно ОСОБА_5 сплатив суму ціни продажу у розмірі 161 109,50 гривень.

Заперечуючи проти оскаржуваного судового рішення та висновків суду першої інстанції, позивач посилалася на те, що електронні торги проводилися з суттєвими порушеннями, без проведення експертної оцінки нежитлового приміщення, без належного визначення стартової ціни, переможцем було визнано єдиного учасника торів, що в цілому доводить неправомірність правочину.

Також посилалася на те, що державним виконавцем безпідставно застосований Закон «Про іпотеку» без врахування положень закону «Про виконавче провадження» та «Порядок реалізації арештованого майна…», порушувалося її право на оскарження ціни арештованого майна, допущені інші порушення проведення прилюдних торгів які свідчать про недійсність укладеного на їх підставі правочину.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року, в редакції, яка була чинною на час проведення електронних торгів, Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 16 квітня 2014 № 656/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Частиною третьою статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений Наказом Міністерства юстиції України 16 квітня 2014 року, який втратив чинність з 18 січня 2016 року згідно з наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року (далі - Тимчасовий порядок), визначав порядок реалізації майна, зокрема в Розділі 2 вказано, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно із частиною першою статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до частини п'ятої статті 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів передбачено підстави й порядок призначення повторних електронних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна.

Так, згідно з пунктом 6 розділу 5 вказаного Тимчасового порядку, якщо до часу завершення електронних торгів не надійшла жодна цінова пропозиція, електронні торги вважаються такими, що не відбулися.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу 8 Тимчасового порядку у разі якщо електронні торги не відбулися, нереалізоване майно (лот), яке (який) виставлялося (виставлявся) на електронні торги, підлягає уцінці (повторній уцінці). Уцінка (повторна уцінка) майна проводиться відповідно до статті 62 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом пунктів 5, 6 розділу 8 Тимчасового порядку уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання електронних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена в місячний строк з дати проведення перших електронних торгів. Повторні електронні торги проводяться в місячний строк з дня проведення уцінки (повторної уцінки) майна згідно з вимогами, визначеними цим Порядком. Вартість майна, зазначена в уцінці (повторній уцінці), є стартовою ціною реалізації майна на повторних електронних торгах. Другі (треті) електронні торги предмета іпотеки проводяться в місячний строк з дати проведення перших (других) електронних торгів відповідно.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов'язане з позбавленням його суб'єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року по справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб'єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними лише за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Судом першої інстанції встановлено, що відсутні порушення правил проведення торгів.

Ані при розгляді справи в суді першої інстанції ані при апеляційному розгляді позивач не довела, що її права порушені та що вартість майна, визначена експертом оцінювачем у висновку, який використано органом державної виконавчої служби при формуванні стартової ціни підвищилася.

Відтак вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що сам лише факт проведення торгів після закінчення строку дії звіту про оцінку майна є формальним і не може бути безумовною підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки підставою для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Сукупність цих обставин позивачем під час розгляду справи не доведено.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що пунктом 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22.12.2015 визначено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження". Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною). Статтею 62 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, на період реалізації майна боржника строк здійснення виконавчого провадження не обчислюється, а тому, строк чинності звіту про оцінку майна у такому виконавчому провадженні також не обчислюється під час реалізації майна.

За матеріалами справи, звітом від 15.01.2016 р. про незалежну оцінку визначено ринкову вартості Нежитлове приміщення IX, будинку торгівлі інв.№03416, загальною площею 98,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Згідно інформаційного повідомлення розміщеного на сайті ДП «СЕТАМ» 18 квітня 2016 року ДП «СЕТАМ» внесено інформацію щодо реалізації Предмет іпотеки - вищезазначене нежитлове приміщення.

Згідно абзацу 2 пунктом 1 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги.

Виходячи з зазначених положень, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що звіт про оцінку майна є чинним, боржник в поряду визначеному Законом України «Про виконавче провадження» повідомлялася про результати визначення вартості майна, які нею не оскаржені.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем не було оскаржено у встановленому законом порядку звіт про незалежну оцінку майна, який був чинним на момент передачі майна на реалізацію (внесення інформації про лот у систему), з документів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець повідомив сторони виконавчого провадження про результати оцінки листом від 01.02.2016 року № 2168, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції Ленінського відділу державної виконавчої служби.

Відтак суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відсутні підстави для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції ухвалив помилкове рішення тому що не зупинив провадження в справі до розгляду іншої справи, якою вирішується її позов про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги, не є переконливим.

Так, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об'єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

У даній справі не встановлено таких обставин, які були б предметом розгляду іншої справи або були пов'язані з ним настільки щоб унеможливлювали розгляд даної справи.

Відтак суд першої інстанції правильно вважав позовні вимоги не доведеними та відмовив у задоволенні позову як такого. що не ґрунтується за на законі.

Посилання суду першої інстанції на пропуск позивачем строку позовної давності та відмову у позові також і з цих підстав, судова колегія вважає неправильним, тому що відмова у позові з підстав пропуску строку звернення до суду можлива лише у випадку встановлення порушення прав позивача.

Разом з тим зазначене не впливає на остаточні висновки суду першої інстанції про відмову у позові за безпідставністю та недоведеністю вимог, а тому не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 січня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков