ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/203/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Дубової М.В.,

учасники справи: відповідач ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2018 року (суддя - Карплюк О.І.) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що з відповідачем ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі починаючи з 27.07.2013 року. Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказувала, що шлюб між сторонами не розірваний, однак починаючи з березня 2018 року сторони проживають окремо, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, однак відповідач участі в утриманні та майновому забезпеченні дітей не приймає, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не дає, хоча має можливість сплачувати аліменти, оскільки неофіційно працює та отримує заробітну плату.

Крім того, вказувала, що позбавлена можливості самостійно здійснювати власне забезпечення оскільки перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

За таких обставин, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 6000 грн. (по 3000 грн. на кожну дитину), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500 грн. починаючи з 10.08.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дружини в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2018 року і до досягнення донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку.

Вирішено питання судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції дійшов помилкового висновку що розмір встановлених ним аліментів є достатнім для забезпечення належного рівня життя двох малолітніх дітей. Водночас суд не врахував, що для забезпечення нормальної життєдіяльності та розвитку діти потребують щоденного якісного харчування, засобів гігієни, іграшок, одягу та взуття, що потребує значних фінансових витрат, при цьому, відповідач є здоровою особою, працездатного віку, інших дітей або непрацездатних батьків на його утриманні не має, їздить на роботу у Республіку Польща та має можливість сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

Вважає, що розмір стягнутих аліментів на користь дітей не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою що задоволенню не підлягає. Вказував, що у апеляційній скарзі ОСОБА_5 не навела доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції. Він офіційно не працює, отримує нерегулярну заробітну плату, у Республіці Польща він був один раз, а саме у період з 11.09.2018 року по 07.12.2018 року, дана поїздка не принесла йому очікуваного заробітку, а тому він змушений був повернутися додому. Крім того, його повернення вимагало і погіршення стану здоров'я його матері, оскільки вона на фоні негараздів, які відбулись у його сім'ї, перенесла інфаркт-міокарда та перебувала у реанімаційному та кардіологічному відділенні Хмельницької міської лікарні.

Вказував, що він як відповідальний батько розуміє усі потреби своїх дітей, і в межах власних можливостей допомагає позивачці створити належні умови для життя дітей, необхідні для їх розвитку.

Апелянт ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки. Будь-яких заяв від ОСОБА_5 на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції про причини неявки до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі, є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка, звертаючись до суду з даним позовом посилалась на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання двох малолітніх дітей, працює неофіційно, здоровий, інших осіб яких за законом зобов'язаний утримувати не має, тому він має можливість сплачувати аліменти на дітей в розмірі більшому ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а саме просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі по 3 000 грн. на кожну дитину.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено судом малолітні діти проживають разом з мамою, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, доказів на спростування цього суду не надано.

Тому оцінивши надані докази, враховуючи те, що відповідач ухиляється від обов'язку утримання малолітніх дітей, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох малолітніх дітей, починаючи з 10.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Проте, що стосується розміру стягнутої судом суми, то апеляційний суд вважає її неприйнятною, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком до 6 років, оцінивши всі докази у справі в їх сукупності, вважає, що ця сума підлягає збільшенню з 1500 грн. до 2000 грн. з індексацією, як передбачено ч.2 ст.184, 182 СК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст.200 СК України аліменти за рішенням суду можуть бути присуджені в частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року встановлено у розмірі 1492 грн. з подальшим його зростанням: з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1628 грн. (п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»).

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років у серпні 2018 року з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» становив 779, 50 грн..

Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів на дружину в розмірі 400 грн. щомісячно, то апеляційний суд вважає в цій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1, ч.5 і ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надала належних і допустимих доказів про доходи відповідача, які б підтверджували його спроможність сплачувати щомісячно аліменти на її утримання в більшому розмірі ніж визначено судом першої інстанції.

Доводи апелянта стосовно того, що відповідач під час їх спільного проживання отримував заробітну плату у розмірі 12 000 грн., а також її посилання на те, що протягом тривалого часу відповідач їздить на роботу у Республіку Польща не підтверджуються матеріалами справи.

Водночас ОСОБА_4 надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України, відповідно до якої інформація про доходи у нього відсутня.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що з висновками суду першої інстанції в частині розміру стягнутих з відповідача аліментів на неповнолітніх дітей повністю погодитись не можна, тому воно в цій частині підлягає зміні, а стягнута сума підлягає збільшенню з 1500 грн. до 2000 грн., а в решті рішення суду слід залишити без змін.

Доводи апеляції в решті рішення суду не спростовують, судом дана належна оцінка доказам. Підстав для скасування рішення суду в решті не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2018 року змінити в частині розміру аліментів на неповнолітніх дітей.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 10 серпня 2018 року і до повноліття дитини.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне судове рішення складено 21 січня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк