Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3060/18 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 61 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №295/3060/18 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 12 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді Чішман Л.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати виконавчий лист, виданий Богунським районни судом м. Житомира 11.07.2018 у справі №295/3060/18 таким, що не підлягає виконанню частково, в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування заяви зазначав, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2018 ухвалено стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 15.03.2018 до досягнення ними повноліття, в розмірі 1000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання вказаного рішення 11.07.2018 року Богунським районним судом м.Житомира було видано виконавчий лист та 15.07.2018 Корольовським ВДВС м.Житомира Головного ТУЮ у Житомирській області відкрито виконавче провадження. Однак, 12.12.2018 рішенням Богунського районного суду м.Житомира в цивільній справі №295/6042/18 виключено запис про ОСОБА_1 як батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про народження №149 від 16.01.2014, здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати виконавчий лист, виданий Богунським районни судом м. Житомира 11.07.2018 у справі №295/3060/18 таким, що не підлягає виконанню частково, в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що оскільки рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 12.12. 2018 в цивільній справі №295/6042/18 виключено запис про ОСОБА_1 як батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про народження №149 від 16.01.2014, здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, він не зобов`язаний здійснювати утримання ОСОБА_3 , тобто його зобов`язання як батька є припиненим.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2018 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 15.03.2018 до досягнення ними повноліття, в розмірі 1000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання вищевказаного рішення 11.07.2018 року Богунським районним судом м.Житомира було видано виконавчий лист.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 12.12.2018 виключено запис про ОСОБА_1 як батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з актового запису про народження №149 від 16.01.2014, здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Звертаючись до суду з даною заявою ОСОБА_1 обгрунтовува її тим, що оскільки рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 12.12.2018 виключено запис про його як батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з актового запису про народження №149 від 16.01.2014, а тому він не зобов`язаний здійснювати утримання ОСОБА_3 , тобто його зобов`язання як батька є припиненим.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 не навів у заяві доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст. 432 ЦПК України, та у справі немає доказів помилковості видачі виконавчого листа, невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, відсутності обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Крім того, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження є підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального права, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 12 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного судового рішення 03 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді