П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Царюк Л.М., із секретарем судового засідання Гавор В.Б., за участю представника відповідача Служби автомобільних доріг в Миколаївській області Одноор В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2019 року (повний текст судового рішення складено 16 вересня 2019 року), ухваленого в приміщенні того ж суду у складі судді Янчука С.В., по справі № 468/477/18, провадження № 22-ц/812/2013/19, за позовом ОСОБА_1 доДочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Служби автомобільних доріг в Миколаївській області про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та Служби автомобільних доріг в Миколаївській області про відшкодування шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16.05.2016 року він на власному автомобілі ФОРД ТРАНЗИТ, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись в Баштанському районі Миколаївської області по трасі Н-11 Дніпропетровськ-Миколаїв 282 км. + 944 м. став учасником дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем ГАЗ, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Того ж дня інспектором поліції Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за порушення п. 2.3 Б Правил дорожнього руху України. Постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.06.2016 року провадження у справі відносно позивача за ст. 124 КУпАП було закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, при цьому суд прийшов до висновку, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди було неналежне дорожнє покриття на місці даної пригоди. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав пошкодження, вартість яких згідно висновку експерта, дорівнює вартості даного автомобіля на момент пригоди та складає 88339 грн. На його думку йому, як власнику пошкодженого транспортного засобу, в результаті дорожньо-транспортної пригоди завдано матеріальну шкоду у розмірі 88339 грн. та 1200 грн. витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження. В досудовому порядку вирішити питання щодо відшкодування завданої шкоди не представилось можливим. На підставі викладеного позивач просив стягнути з Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" суму завданої шкоди в розмірі 88339 грн. та 1200 грн. витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження (а.с. 2-4 т.1).

30.07.2018 року позивачем надано уточнений позов, яким останній просив стягнути солідарно з Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та Служби автомобільних доріг в Миколаївській області суму завданої шкоди в розмірі 88339 грн. та 1200 грн. витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження (а.с. 165-167 т.1).

Ухвалою суду від 29.10.2018 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Службу автомобільних доріг в Миколаївській області (а.с. 175-176 т.1).

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2019 рокупозов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та Служби автомобільних доріг в Миколаївській області про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Служби автомобільних доріг в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 88339 (вісімдесят вісім тисяч триста тридцять дев`ять) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1200 (одну тисячу двісті) гривень в рахунок відшкодування витрат на експертне дослідження автомобіля.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково суд виходив з того, що позов доведений наданими позивачем доказами, шкода позивачу заподіяна внаслідок неналежного виконання функцій, покладених на відповідача Службу автомобільних доріг у Миколаївській області (а.с. 5-10 т.2).

Відповідач Служба автомобільних доріг у Миколаївській області не погодився з рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову про стягнення шкоди зі Служби. На думку апелянта Служба не є належним відповідачем у справі, оскільки нею укладено договір від 18.02.2016 року з ДП «Миколаївський облавтодор», відповідно до умов якого ДП взяло на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди учасникам дорожнього руху, спричиненої неналежним виконанням умов договору, в межах яких ДП виконувалися роботи з експлуатаційного утримання зазначеного відрізку автомобільної дороги. Крім того, на ДП відповідно до п.1.5 укладеного договору покладається обов`язок виявлення недоліків дорожнього полотна та вжиття термінових заходів, спрямованих на повідомлення Служби та/або обладнання аварійно-небезпечного місця (ділянки) дороги.

Звертає увагу на те, що яма, що могла бути причиною ДТП за участю позивача, не перевищувала нормативні параметри.

Посилається на те, що суд першої інстанції не вирішив питання про передачу пошкодженого майна автомобіля позивача Службі.

Посилається на те, що судом були порушені приписи ч. 4-5 ст. 178 ЦПК України в частині надсилання відповідачем копій відзиву ДП іншим учасникам справи. Також судом після залучення Служби до участі в справі в якості співвідповідача не були направлені Службі докази, які були додані позивачем до позовної заяви, та на підставі яких, в тому числі, було ухвалено рішення суду (а.с.16-24 т.2).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає наведеним вимогам.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником автомобіля FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

16.05.2016 року близько 04.30 год. ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі Ford Transit, номерний знак НОМЕР_3 по автодорозі Н-11 Дніпропетровськ-Миколаїв 282 км. + 944 м., попав передньою частиною автомобіля в яму, яка розташована на проїзній частині дороги, в результаті чого автомобіль виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.06.2016 року провадження у справі відносно позивача за ст. 124 КУпАП було закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Суд прийшов до висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та дорожно-транспортною пригодою, оскільки ДТП сталося з причин, незалежних від останнього (неналежне дорожнє покриття). Постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.12.2017 року виправлено помилку в постанові Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.06.2016 року в частині правильного зазначення номерного знаку автомобіля FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вартість матеріальної шкоди, заподіяної позивачу як власнику автомобіляFord Transit, номерний знак НОМЕР_3 , в розмірі 88339,00 грн. підтверджена висновком експерта від 13.08.2016 року № 5708.

18 лютого 2016 року між Службою автомобільних доріг у Миколаївській області та ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» укладений договір підряду № 1-Б (далі Договір підряду), дія якого була встановлена до 31 грудня 2016 року, зміни до якого були внесені додатковою угодою № 2 від 07 червня 2016 року (а.с. 76-83, 191-195 т.1).

За умовами вказаного Договору (в редакції до внесення змін) підрядник приймає від замовника на експлуатаційне утримання автомобільні дороги загального користування державного значення і дорожні споруди на них і несе матеріальну відповідальність за їх збереження і утримання в належному стані в межах фінансування (п.1.3.).

Стягуючи суму на відшкодування заподіяної шкоди та витрати за проведення дослідження з відповідача Служби автомобільних доріг в Миколаївській області, суд виходив з того, що факт наявності неналежного дорожнього покриття мав місце; дана обставина стала причиною заподіяння механічних пошкоджень автомобілю позивача; за стан дорожнього покриття несе відповідальність Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, оскільки на неї покладено обов`язок по утриманню в належному стані та ремонту автомобільних доріг у Миколаївській області, в тому числі ділянки дороги, де сталося ДТП.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками суду.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту, який має свої органи управління на місцях (ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, забезпечення сталого функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами (п. 2, 4 ч.2 ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Згідно до положень ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить серед іншого своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення, а в разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а також компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць.

Як передбачено ч. 1, 4 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода або несвоєчасне забезпечення екстреною медичною допомогою людини, яка перебуває у невідкладному стані, сталася з їх вини.

Відповідно до п. 2 Єдиних правил ремонту та утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року за № 198 (далі - Правил), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору".

Пунктом 11 Правил встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

У відповідності до п. 2.1. Положення про службу автомобільних доріг у Миколаївській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 27 квітня 2016 року № 121 метою діяльності Служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та штучних споруд, створення умов для безперервного та безпечного руху транспорту на них та інш.

Предметом діяльності Служби серед іншого є організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд; технічний нагляд за станом автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд (п.п. 2.2.3., 2.2.10 Положення про службу автомобільних доріг у Миколаївській області). (а.с. 187-190 т.1).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що обов`язок по відшкодуванню збитків позивачу, як користувачу автомобільної дороги, де сталося ДТП, має нести Служба автомобільних доріг у Миколаївській області Держагенства автомобільних доріг України, у порядку визначеному, зокрема, главою 82 ЦК України, з огляду на те, що саме відповідач є балансоутримувачем автомобільної дороги та саме він відповідно до наведених нормативних актів забезпечує та здійснює контроль за утриманням дорожнього покриття в належному технічному стані.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем у даній справі повинен бути ДП «Миколаївський облавтодор ВАТ «ДАК «Автомобільні договори України», оскільки відшкодування збитків у даному випадку передбачено умовами договору підряду від 18 лютого 2016 року № 1-Б, укладеного між Службою автомобільних доріг у Миколаївській області та ДП «Миколаївський облавтодор ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» облавтодор», не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Зі змісту зазначеного договору вбачається, що цей договір укладено на виконання обов`язків органу державного управління автомобільними дорогами загального користування Служби автомобільних доріг у Миколаївський області Держагенства автомобільних доріг України щодо організації реконструкції, ремонту та утриманню автомобільних доріг. Між тим правова природа договору підряду, права та обов`язки сторін за вказаним договором не передбачають переходу до ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» права державного управління дорогами загального користування з відповідними обов`язками щодо організації ремонту та утримання автомобільних доріг.

Отже суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів правильно встановив, що внаслідок незадовільного експлуатаційного утримання автомобільної дороги загальнодержавного значення позивачу було завдано майнової шкоди та дійшов обґрунтованого висновку про наявність складу цивільно-правового правопорушення у бездіяльності Служби автомобільних доріг у Миколаївській області Державного агентства автомобільних доріг України, захистивши права позивача через відшкодування завданих збитків.

Твердження відповідача, що позовна заява подана з порушенням положень ст. 175 ЦПК України, зокрема, в ній не зазначено наявність переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; наявність зазначення у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; наявність підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав правильно судом першої інстанції не прийнято до уваги, оскільки перелічені недоліки позовної заяви не перешкоджають розгляду справи по суті та не є правовою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції, визначивши характер спору, суб`єктивний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, оцінивши надані сторонами докази та надавши їм вірну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Разом з тим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо того, що судом першої інстанції при вирішенні спору не було вирішено питання про передачу майна відповідачу після відшкодування збитків.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

З висновку експерта № 5708 від 13.08.2016 року вбачається, що вартість поновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача складає 322527,36 грн., в той час як ринкова вартість автомобіля на момент ДТП складає 88339,00 грн. (а.с. 19-25 т.1).

За наведених обставин колегія суддів вважає, що є підстави для вирішення питання про передачу пошкодженого автомобіля позивача відповідачу - Службі автомобільних доріг в Миколаївській області після відшкодування останньою шкоди позивачу.

Стосовно посилань в апеляційній скарзі на судову практику Верховного Суду при розгляді подібної категорії справ, то слід відмітити, що вона не є єдиною.

З урахуванням викладеного, згідно із приписами ч.4 ст. 376 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст. 367, 376, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг в Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2019 року змінити, доповнивши його наступним змістом.

Зобов`язати ОСОБА_1 після відшкодування йому збитків Службою автомобільних доріг в Миколаївській області передати автомобіль FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , Службі автомобільних доріг в Миколаївській області.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя Н.В. Самчишина

Суддя Л.М. Царюк

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2019 року