Справа № 297/1024/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 серпня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Чучки Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 12-державної пожежно-рятувальної частини Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на рішення Берегівського районного суду від 16 жовтня 2018 року (у складі судді Фейіра О.О.) за позовом 12-державної пожежно-рятувальної частини Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні службовим приміщенням шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

12-державна пожежно-рятувальна частина Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (надалі 12-а ДПРЧ) звернулася до суду з цим позовом у травні 2018 р.

Після зменшення позовних вимог остаточно просила виселити ОСОБА_1 , 1975 р. народження, зі службового приміщення, яке знаходиться на третьому поверсі адміністративної будівлі пожежного ДЕПО за адресою: м. Берегове, вул. Флоріана, 1; судові витрати покласти на відповідача.

Позов мотивований тим, що вказане службове приміщення є адміністративною будівлею, належить із 2005 р. на праві власності Закарпатській обласній раді, але передано ДПРЧ в оперативне управління із правами балансоутримувача згідно з актом приймання-передачі від 25.11.2016 р. На третьому поверсі цієї будівлі з 2012 р. неправомірно та безпідставно проживає ОСОБА_1 із сім`єю, у зв`язку з чим ДПРЧ не може використовувати пожежне депо за його основним функціональним призначенням. Добровільно звільнити приміщення відповідач не бажає.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.10.2018р. у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване безпідставністю вимоги через відсутність доказів виникнення у позивача права оперативного управління щодо спірного приміщення, а тому проживання у ньому ОСОБА_1 не може порушувати права позивача.

У апеляційній скарзі ДПРЧ просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:

-судом не взято до уваги ту обставину, що власником будівлі, в якій незаконно проживає відповідач, є Закарпатська обласна рада, чим вирішено питання про право особи, яка не була залучена до справи;

-суд посилається на договір найму службового приміщення від 21.05.2010 р., однак такий є нікчемним, оскільки укладений між ОСОБА_1 і Берегівським райвідділом ГУ МНС України в Закарпатській області у 2010 р., тоді як право оперативного управління на будівлю отримано ними в 2016 р.;

- ОСОБА_1 проживає у спірному приміщенні з 2012 р. без будь-яких на те правових підстав.

У відзиві адвокат Ковальчук О.В. в інтересах ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу як необґрунтовану, а рішення залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до такого:

-Закарпатська обласна рада як власник майна ні в судовому, ні в позасудовому порядку не порушувала перед відповідачем питання про те, що його діями якимось чином порушуються її права, а приміщення використовується не за цільовим призначенням;

-Право оперативного управління нерухомим майном є речовим правом, яке підлягає обов`язковій державній реєстрації, і виникає саме з моменту такої реєстрації, а позивач не довів наявності в нього вказаного права на момент звернення до суду;

-Відповідач проживає у спірному приміщенні на підставі договору найму від 21.05.2010 р., який не розірваний і в судовому порядку недійсним не визнаний;

-У квартирах будівлі АДРЕСА_1 . Берегові проживають, окрім відповідача, й інші колишні співробітники пожежної частини з сім`ями.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення залишенню без змін, із таких мотивів.

Суд першої інстанції установив, що з 29.11.2005 р. власником комплексу за вказаною адресою є Закарпатська обласна рада на підставі комунальної власності, що не заперечується.

Станом на 20.03.2018 р. у будівлі пожежного депо проживає сім`я ОСОБА_1 і займає приміщення (одну кімнату), яке тимчасово пристосоване для проживання, загальною площею 30.96 кв. м, а станом на 09.10.2018 р. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у цьому приміщенні тривалий час не проживають.

Згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 25.11.2016 р. відповідною комісією винесено пропозицію 12-й ДПРЧ прийняти в оперативне управління з правами балансоутримувача майновий комплекс пожежного депо.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в позивача на час звернення з позовом до суду право оперативного управління щодо майнового комплексу по АДРЕСА_1 виникло через відсутність державної реєстрації такого.

Апеляційний суд погоджується із цим висновкому зв`язку з його відповідністю установленим фактичним обставинам, що мають значення для справи (є предметом доказування), належним чином оціненим доказам і нормам матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, згідно з положеннями ст. 137 ГК України правом оперативного управління є право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Тобто, право оперативного управління є одним із речових прав особи на чуже майно.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України від 01.07.2004за № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають, зокрема, речові права, похідні від права власності, та право оперативного управління.

За приписами ст. 367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як видно з поданого позивачем у суді апеляційної інстанції витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 01.02.2019 р., право оперативного управління адміністративною будівлею по АДРЕСА_2 Флоріана в м. Берегове Закарпатської області зареєстроване за 12-ою ДПРЧ лише 29.01.2019 р.

За загальним правилом правом вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном наділений не лише власник, а й особа, яка має речове право на чуже майно, володіє ним на праві господарського відання, оперативного управління або з інших підстав із урахуванням положень статті 396 ЦК України, проте на момент звернення із позовом до суду (16.05.2018 р.) спірне приміщення12-й ДПРЧ на праві оперативного управління не належало. Відтак, довід апелянта про те, що право оперативного управління на будівлю отримано ним у 2016 р., є безпідставним.

Указана обставина в аспекті ст.ст. 4, 5 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України є визначальною для виникнення судового спору, а тому решта доводів апеляційної скарги (статус Закарпатської обласної ради як власника спірного майна, нікчемність укладеного з ОСОБА_1 договору найму службового приміщення від 21.05.2010 р. і підстави проживання останнього у спірному приміщенні) не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть слугувати підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу 12-державної пожежно-рятувальної частини Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області залишити без задоволення.

2. Рішення Берегівського районного суду від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4. Повне судове рішення складено 29 серпня 2019 року.

Судді: