Справа №538/1497/18
Провадження по справі №2/538/43/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Бондарь В.А., за участі секретаря судового засідання - Горілей Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Сенчанської сільської ради Лохвицького району, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що починаючи з 17.05.1989 року зареєстрована та з червня 2001 року проживає у домоволодінні АДРЕСА_1. Разом з позивачем проживають та зареєстровані : чоловік - ОСОБА_3 та дочка- ОСОБА_6.

Житловий будинок, в якому зареєстрована позивач, зареєстрований по погосподарських книгах Сенчанської сільської ради за ОСОБА_2, але в органах БТІ за останньою не зареєстрований, та взагалі відсутнє офіційне підтвердження права власності на дане домоволодіння за ОСОБА_2

В червні 2001 року Сенчанська сільська рада надала дозвіл ОСОБА_1 постійно проживати в будинку з послідуючим оформленням необхідних документів, але договор купівлі-продажу не складався.

Таким чином, з червня 2001 року ОСОБА_1 з сім"єю постійно проживає в житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє та користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, яка перебуває в її оренді, доглядає за будинком та утримує його, регулярно сплачує комунальні платежі.

Оскільки на даний час право власності на нерухоме майно не зареєстровано, позивач вимушений звернутися до суду та просити винести рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги повністю та пояснила суду, що позивач по справі ОСОБА_1 з червня 2001 року разом з сім"єю проживає в будинку в АДРЕСА_1. Добросовісно та безперервно володіє та користується даним нерухомим майном, але право власності за нею на вказане майно не визнано.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася з невідомих причин, але була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Представник відповідача від Сенчанської сільської ради Лохвицького району Коротя Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що з 17.05.1989 року ОСОБА_1 зареєстрована та з червня 2001 року проживає у домоволодінні АДРЕСА_1. Разом з позивачем проживають та зареєстровані : чоловік - ОСОБА_3 та дочка- ОСОБА_6. Дане підтверджується довідкою Сенчанської сільської ради № 351 від 02.10.2018 року.

Житловий будинок, в якому зареєстрована позивач, зареєстрований по погосподарських книгах Сенчанської сільської ради за ОСОБА_2, але в органах БТІ за останньою не зареєстрований, та взагалі відсутнє офіційне підтвердження права власності на дане домоволодіння за ОСОБА_2

В червні 2001 року Сенчанська сільська рада надала дозвіл ОСОБА_1 постійно проживати в будинку з послідуючим оформленням необхідних документів, але договор купівлі-продажу не складався.

Таким чином, з червня 2001 року ОСОБА_1 з сім"єю постійно проживає в житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє та користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, яка перебуває в її оренді, доглядає за будинком та утримує його, регулярно сплачує комунальні платежі. Дане підтверджується довідкою Сенчанської сільської ради від 02.10.2018 року № 348 та укладеними договорами з ТОВ "Полтавагаз збут" та Лохвицькою філією ПАТ "Полтаваобленерго" , за якими ОСОБА_1 своєчасно проводить оплату за використаний газ та електричну енергію.

Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0.1087 га, на якій знаходиться житловий будинок, не приватизована, перебуває в оренді ОСОБА_1, що підтверджується довідкою Сенчанської сільської ради від 02.10.2018 року за № 347, копією договору оренди земельної ділянки та копією витягу з ДЗК.

У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що об'єкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання Постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

На даний час технічний паспорт на нерухоме майно - житловий будинок, який знаходиться за адресою: Полтавська область Лохвицький район с. Сенча пров. Піроцького, 7, виготовлено ПП "Бюро послуг та консультацій" від 05.03.2018 року, ринкова вартість об"єкту оцінки становить 45 000 грн.

Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіла чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У розумінні цієї статті володілець має бути визнаний таким, що добросовісно заволодів нерухомим майном, якщо не буде доведено, що він, набуваючи майно у володіння, знав або повинен був знати про незаконність такого набуття, зокрема про те, що особа, у якої він придбав майно, не мала права його відчужувати: тобто якщо не спростовується факт його добросовісності як обов'язкової умови володіння з метою набуття права власності.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред"явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв"язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник . У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Так, свідок ОСОБА_8, яка допитана в судовому засіданні, пояснила, що добре знає родину ОСОБА_1, так як проживають в одному АДРЕСА_1. ОСОБА_1 вже давно проживає АДРЕСА_1. Разом з чоловіком доглядають та утримують будинок, земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_9, в судовому засіданні пояснив, що проживає в АДРЕСА_1. Також в цьому селі проживає ОСОБА_1, а саме в АДРЕСА_1. Проживає з чоловіком та дитиною. Займається господарством, утриманням будинку, проводила в ньому ремонтні роботи.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків, які були допитані у судовому засіданні.

З огляду на вказані обставини, а саме факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі 17 років, а також на те, що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси осіб, є всі підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за ОСОБА_1, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 344, 397 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 206, 258, 263, 265, 354 ЦПК України, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Сенчанської сільської ради Лохвицького району, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1) право власності на житловий будинок (літ.А-1) загальною площею 78,1 м?, житловою площею 40,9 м?, з допоміжними господарськими будівлями та спорудами : літня кухня (літ.Б), погріб (літ.В), гараж (літ.Г), сарай (літ.Д), вбиральня (літ.Е), прибудова (літ.д), колодязь (№1), що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області В.А. Бондарь