Справа № 740/3542/18
Провадження № 2/740/118/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Полєтавкіної М.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади с. Каблуки в особі Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просять визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку житлового будинку № 46 по вул. Грушевського в с. Каблуки Ніжинського району Чернігівської області в порядку спадкування за законом після померлого 26 серпня 2006 року ОСОБА_3 та за ОСОБА_1 право власності на ? частку даного житлового будинку за заповітом після померлої 02 грудня 2017 року ОСОБА_4.

В обгрунтування позовних вимог посилаються на те, що відповідно довідки Вертіївської сільської ради Ніжинського району станом на 15 квітня 1991 року в будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 Суспільна група господарства по господарській книзі не вказана.

Відповідно до ст. 22, 28 КпШС УРСР 1970 року будинок був спільною сумісною власністю подружжя, а вищезазначені особи були фактичними власниками житлового будинку, маючи право на ? його частку кожний.

26 вересня 2005 року помер ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, до складу якої ввійшла ? частка вищевказаного житлового будинку, фактичним власником якого він був. Спадщину, як спадкоємиця першої черги, прийняла його дочка-ОСОБА_2, подавши заяву про її прийняття до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Інші спадкоємці за законом першої черги відмовилися від спадщини на користь ОСОБА_2 Вона стала власницею ? частини будинку, але юридично своє право не оформила.

02 грудня 2017 року померла ОСОБА_4 За життя вона залишила заповіт, яким все своє майно заповідала ОСОБА_1, яка у встановлений законом строк подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4, а в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок 05 липня 2018 року приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу ОСОБА_5 їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Сторони в судове засідання не зявилися, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а відповідач і про визнання позову.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з*ясування і дослідження інших обставин справи.

Законними підставами для задоволення позову є ст. 1261 ЦК України, яка передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, ст.1223 ЦК України, яка передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, та ст.ст.1269, 1270 ЦК, які передбачають, що спадкоємці за заповітом чи за законом мають право прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини.

Ст.ст. 22,28 КпШС УРСР передбачають, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Відповідно до довідки Вертіївської сільської ради станом на 15.04.1991 у будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В судовому засіданні встановлено, що право власності на зазначений житловий будинок станом на 31.12.2012 ні за ким не зареєстровано.

В матеріалах справи міститься відмова приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу ОСОБА_5 у вчинені нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

На запит Ніжинського міськрайонного суду друга Чернігівська нотаріальна контора надала копію спадкової справи до майна померлого 26 серпня 2006 року ОСОБА_3, яка містить заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини та заяви ОСОБА_4М, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2

На запит Ніжинського міськрайонного суду приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу ОСОБА_5 надав копію спадкової справи до майна померлої 02 грудня 2017 року ОСОБА_4, яка містять в собі заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини та заповіт від 05 жовтня 2017 року.

Відповідно до розяснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивачів обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні.

Керуючись.ст. 1216, 1218,1223,1261,1269, 1270 ЦК України, ст.ст.81, 200, 206, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса: 16600, АДРЕСА_1, право власності на 1/2 частку житлового будинку № 46 по вул. Грушевського в с. Каблуки Ніжинського району Чернігівської області.

Визнати за ОСОБА_2 Любов*ю Василівною, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, адреса: 16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Козача, буд.12, право власності на 1/2 частку житлового будинку № 46 по вул. Грушевського в с. Каблуки Ніжинського району Чернігівської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду подається учасниками справи через суд першої інстанції Ніжинський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.