Справа № 465/723/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/2660/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 08 квітня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_2 з участю старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. про визнання дій неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. Свою скаргу мотивувала тим, що Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ від 27.02.2018 про стягнення на користь ОСОБА_2 з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» ВСП ТзОВ «Львівські автобусні заводи» заборгованості із заробітної плати у розмірі 126 435, 78 грн, який був поданий до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Однак, на початку листопада 2018 року на адресу заявника надійшла постанова від 25.09.2018 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення і вжиті заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними. З даною постановою заявник не згідна та вважає дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. протиправними, оскільки жодним із передбачених прав для виконання рішення, державний виконавець не скористався, що свідчить про те, що виконавчі дії ще не проведені. Державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У даному випадку державний виконавець не вживав дій щодо виконання рішення та повернув виконавчий документ без його фактичного виконання, що є неприпустимим та протиправним діянням. Просила скаргу задовольнити.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 08 квітня 2019 року скаргу задоволено.

Визнано дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. щодо повернення виконавчого документа № 2н/465/107/18 виданого Франківським районним судом м. Львова від 27.02.2018 стягувачу - неправомірними.

Постанову про повернення виконавчого документа ВП №56302779 від 25.09.2018 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. - скасовано.

Зобов`язано старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. надати звіт про заходи вжиті щодо виконання судового наказу від 27.02.2018.

Судовий наказ Франківського районного суду м.Львова № 2н/465/107/18 від 27.02.2018 повернути для подальшого виконання.

Ухвалу суду оскаржив відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не дослідив докази, надані державним виконавцем на спростування доводів скарги. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 заперечила проти задоволення апеляційної скарги. Апелянт у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, тому його неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2018 Франківським районним судом м.Львова було видано судовий наказ № 2н/465/107/18 про стягнення з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» ВСП ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати у розмірі 126 435, 78 грн.

02.05.2018 стягувачем ОСОБА_2 вказаний судовий наказ пред`явлено для виконання до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

03.05.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Романом Н.О. відкрито виконавче провадження ВП №56302779, яке постановою від 03.05.2018 передано старшому державному виконавцю Кудрановському Ю.В., котрий у свою чергу 13.07.2018 прийняв згаданий вище судовий наказ до виконання.

25.09.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановським Ю.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади та орган місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України та законам України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Державний виконавець, виносячи постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», як підставу повернення виконавчого документу вказував на відсутність майна, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, однак, згідно даних, що містяться у виконавчому провадженні, за боржником зареєстровано 14 одиниць транспортних засобів згідно відповіді РСЦ МВС у м.Києві.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання дій старшого державного виконавця щодо повернення виконавчого документа № 2н/465/107/18 виданого Франківським районним судом м. Львова від 27.02.2018 стягувачу неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документа.

Однак колегія суддів не може погодитись із задоволенням скарги ОСОБА_2 в частині зобов`язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. надати звіт про заходи вжиті щодо виконання судового наказу від 27.02.2018, оскільки ні положеннями ЦПК України, ні положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку виконавця надати звіт про заходи вжиті щодо виконання виконавчого документу.

Враховуючи наведене, ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 08 квітня 2019 року слід скасувати в частині зобов`язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. надати звіт про заходи вжиті щодо виконання судового наказу від 27.02.2018 та ухвалити нову постанову про відмову у цій частині скарги. В решті ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 08 квітня 2019 року скасувати в частині зобов`язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Ю.В. надати звіт про заходи вжиті щодо виконання судового наказу від 27.02.2018. Ухвалити нову постанову про відмову у цій частині скарги.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 02.12.2019

Головуючий

Судді