Справа № 541/855/19
Номер провадження 2/541/637/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 серпня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.

за участю секретаря судових засідань - Ніколаєнко М.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

установив:

18 квітня 2019 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 .

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що він є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_2 , який не є співвласником даної квартири та не проживає в ній з 2003 року.

На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 квітня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 02.08.2019 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 , що копіє договору купівлі-продажу (а.с. 4-5).

Згідно з довідкою, виданою відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області № 06-27/2630 від 24.04.2019 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6,13).

Згідно з довідкою виданої головою ОСББ «Миргородська Калина -2016» № 11 від 17.04.2019, ОСОБА_1 з 2003 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не проживає в квартирі протягом останніх 16 років, то він, відповідно до ст. 72 ЖК України, втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право на користування приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, так як згідно закону він має пільги по його сплаті, а рішення прийнято на його користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. А тому із ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп

Керуючись ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13; 81; 62; 141; 258; 264; 265; 280; 281; 282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартири АДРЕСА_1 .

Стягти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати: судовий збір на користь держави в сумі 768 грн 40коп.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 07.08.2019 року.

Суддя О. А. Городівський