Справа №220/2088/18
Провадження №2/263/2936/2018
21 січня 2019 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
В складі: головуючої - судді Шевченко О.А.
При секретарі Лапоног Т.Г.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з аліментів на утримання дитини,-
14.09.2018 року до суду звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості з аліментів на дитину до відповідача ОСОБА_2.
Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 16.10.2018 року справу передано на розгляд до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області.
20.11.2018 року справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 05.12.2018 року.
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.
В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: З 23 вересня 1995 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого народилося двоє дітей, з листопада 2005 року сторони сумісно не проживають, відповідач не виконує своїх батьківських обовязків а саме не приймає участь у вихованні дитини та не сплачує аліменти з 2015 року.
Справа розглядалась в спрощеному провадженні з викликом сторін.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, в якому батьком дитини записаний відповідач.
За рішенням Іллічівського районного суду м.Маруполя від 15.10.2012 ооку у справі №0502/9067/2012, провадження №2/0520/2346/2012 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки з усіх його видів заробітку, починаючи 3 12 вересня 2012 року, що підтверджується копією виконавчого листа.
Однак, з часу стягнення аліментів і по даний час відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини.
Вирішуючи питання про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
В свою чергу, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст.196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду при розгляді по цій категорії справ.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із статтею 196 цього Кодексу, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо.
Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).
Відповідно до вимог ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Заборгованість за останні три місяці, а саме, за червень, липень та серпень 2018 року, виходячи з останньої суми нарахованого для сплати платежі у розмірі 675,53 гривень, за три місяці ставить 2026,59 гривень. Один відсоток від зазначеної суми становить 20,00 гривень. З01.06.2018 по 11.09.2018 року пройшло 113 днів х 20,00 гривень, дорівнює 2260 гривень, а всього 2026,59+2026,59=4053,18 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позові вимоги в частині стягнення неустойки (пені) по аліментам є обгрунтованим та підлягають задоволенню відповідно до наведеного вище розрахунку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704.80 грн..
Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293 ЦПК України, суд,-
На підставі ст.ст. 180, 196 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 200, 206, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з аліментів на утримання дитини, задовольнити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1 на корить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН НОМЕР_2 заборгованість за останні три місяці а саме за червень, липень та серпень, 2018 року у розмірі 2026,59 гривень та пеню за прострочку сплати аліментів у розмірі 2026,59 гривень, а всього 4053,18 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлено та винесено 22.01.2019 року.

Суддя О.А. Шевченко