ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Харків

справа № 638/2194/17

провадження № 22-ц/818/3528/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Шабас О.В.

учасники справи:

позивач : ПАТ «ДельтаБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ДельтаБанк» Кадирова В.В.,

відповідачі : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа: Національний банк України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ДельтаБанк» Кадирова В.В. до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Національний банк України про стягнення заборгованості за кредитним договором, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2019 року, у складі судді Подус Г.С., в залі суду в м. Харків,

встановив :

У лютому 2017 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулося до суду із вищевказаним позовом та просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі: 812406,79 грн., з яких тіло кредиту - 238566,32 грн., відсотки - 38542,08 грн., пеня - 535298,39 грн. також просили стягнути пропорційно з відповідачів судовий збір у розмірі 12186,10 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалось на те, що 16.11.2009 року між ВАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №16007 згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 486000,00 грн., з розрахунку в розмірі 24,90% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 16.11.2009 року по 16.11.2016 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав. Того ж дня між ВАТ «АСТРА БАНК» ( правонаступник ПАТ «Астра Банк») та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 16007/П, п. 2.1 Договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком нарівні з позичальником за кредитним договором.

02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених Договором, ПАТ «Астра Банк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся з вказаним позовом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 658451,80 грн. Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 9748,88 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує на те, що кредитор ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 16007 порушив істотні умови договору, а саме не повідомили його як сторону у договорі про заміну сторони у договорі та про те, яким способом, на який розрахунковий рахунок проводити сплату за вказаним кредитним договором. Зазначає, що згідно п. 7.7 договору купівлі-продажу прав вимоги передбачено, що покупець, а саме ПАТ «Дельта Банк» зобов`язаний надіслати кожному позичальнику повідомлення про відступлення прав вимоги, проте позивачем не надано суду доказів виконання п. 7.7. договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 02.12.2013 року. Наполягає на тому, що вказана ситуація є простроченням кредитора, яка тягне за собою наслідки, передбачені ч. 4 ст. 613 ЦК України і боржник за грошовим зобов`язанням не повинен сплачувати відсотків за час такого прострочення.

ПАТ «Дельта Банк» надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення на підставі повного і всебічного з`ясування обставин справа, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог і заперечень та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.11.2009 року між Відкритим акціонерним товариством «АСТРА БАНК» ( правонаступник ПАТ «Астра Банк») та ОСОБА_1 був укладений договір №16007, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику - ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 486000,00 грн. (а.с. 8-14).

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Термін користування кредитом - з 16.11.2009 року до 16.11.2016 року (включно).

П.1.2 та 1.3 передбачено, що кредит надається позичальнику на купівлю Mercedes-Benz CL 63 AMG, легковий купе-В для споживчих потреб. Як забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат Позичальник в день укладення цього Договору укладає: договір застави автомобілю Mercedes-Benz CL 63 AMG та договір поруки з ОСОБА_2 . Також п. 1.4 передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 24,90% річних за користування кредитом.

Між Відкритим акціонерним товариством «АСТРА БАНК» ( правонаступник ПАТ «Астра Банк») та ОСОБА_2 16.11.2009 року було укладено договір поруки № 16007/П, п. 2.1 Договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком нарівні з позичальником за кредитним договором. (а.с. 18-19)

02.12.2013 року між ПАТ «Астра банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. (а.с. 29-31)

Відповідно до Додатку до Акту приймання-передачі Прав Вимоги (Договір купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 року) право вимоги за кредитним договором № 16007 перейшло до ПАТ «Дельта Банк». (а.с.32)

Відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року.

Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ПАТ "Дельта Банк" набув права вимоги по даному кредитному договору.

Однак, особисто взяті на себе зобов`язання за вказаним договором позичальник належним чином не виконує.

Станом на 15.12.2016 року заборгованість за кредитним договором складає 812406,79 грн., з яких заборгованість за кредитом -238566,32 грн., заборгованість за відсотками -38542,08 грн.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що 02.12.2013 року ПАТ «Астра Банк» відступив право вимоги АТ «Дельта Банк».

Відповідач вказує, що його не було повідомлено про заміну кредитора.

Дійсно, позивачем не доведено, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні.

Між тим, за змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже через неповідомлення про заміну кредитора ОСОБА_1 не був звільнений від виконання зобов`язання, а мав би виконувати зобов`язання первісному кредитору.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до умов кредитного договору № 16007 виконував свої зобов`язання, але у червні 2015 року відділення банку, у якому він сплачував кошти для погашення кредиту закрилось, тому він не знав куди сплачувати грошові кошти для погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом.

Дійсно, судом встановлено, що 04.03.2016 року ПАТ «Астра Банк» змінив назву на АТ «Агропросперіс Банк».

З відповіді АТ «Агропросперіс Банк» від 06.08.2019 року № 41-1003 вбачається, що рахунок НОМЕР_1 , відкритий у відповідності до п. 2.6 кредитного договору №16007 від 16.11.2009 року був закритий 07.10.2014 року. Останній рух коштів за вказаним рахунком відбувся 26.11.2013 року.

Згідно з частиною четвертою статті 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що відмова кредитора від запропонованого боржником виконання договору може мати місце лише тоді, коли кредитор може прийняти виконання від боржника, однак з суб`єктивних причин відмовляється це зробити. Натомість, не можна вважати відмовою об`єктивну неможливість прийняти виконання боржника, оскільки в такому випадку матиме місце не відмова від прийняття виконання, а лише неможливість прийняти виконання.

За змістом частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку ( частина перша цієї статті).

Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов`язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов`язання у вигляді його прострочення боржником не настало i в такому разі вважається, що виконання зобов`язання відстрочено на час прострочення кредитора (частина друга статті 613 цього Кодексу).

Такий правовий висновок містить постанова Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року у справі № 6-546цс17.

Проте, статтею 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора.

Нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу у депозит.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 мав можливість виконати обов`язок з погашення кредитної заборгованості шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса.

Із розрахунку позивача (а.с. 25-28), крім іншого вбачається порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, комісії, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості.

Крім того, із вказаного розрахунку вбачається, що платежі, які були сплачені ОСОБА_1 вже після відступлення прав вимоги до червня 2015 року, також враховані позивачем.

Суд першої інстанції, визнаючи суму стягнення, обгрунтовано зменшив суму стягнення пені на підставі ч. 2 ст. 551 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна