ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 вересня 2019 року

м.Харків

справа № 636/5372/18

провадження № 22-ц/818/4104/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 червня 2019 року, постановлене під головуванням судді Гуменного З.І., в залі суду в місті Чугуїв Харківської області (повний текст судового рішення складено 20 червня 2019 року),-

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11 червня 2019 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 450 грн. щомісячно до ј частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25.03.2011 року по справі № 2036/2-347/2011. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що позивачка належним чином не обгрунтувала необхідність зміни розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду Харківської області від 25.03.2011 року. ОСОБА_2 зазначає, що з моменту ухвалення вказаного рішення суду у нього не змінився матеріальний стан, тому відсутні підстави для зміни розміру аліментів у відповідності до вимог ст. 192 СК України.

ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 червня 2019 року.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, який відповідач сплачує на даний час, на утримання доньки складає 450 грн., що становить 22 % прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Враховуючи матеріальне становище сторін, фактичні обставини справи та мету зобов`язання щодо утримання, суд вважав можливим змінити розмір аліментів, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25 березня 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 450 грн. щомісячно (а.с. 9).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_3 посилалася на те, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. щомісячно, на підставі рішення суду від 25.03.2011 року, однак на сьогоднішній день цих коштів не достатньо, оскільки суттєво зросли витрати на харчування, купівлю одягу та взуття, приладь для школи. ОСОБА_2 є працездатним, зареєстрований як фізична особа-підприємець. Позивачка вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у частці від заробітку. Тому просила суд змінити розмір стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх стягнення: з 450 грн. на ј частку від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 2018 рік установлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 р. - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн.

Згідно із Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум, для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року складає 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, враховуючи встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дітей, а також обставини, на які посилався відповідач, суд першої інстанції обгрунтовано змінив розмір стягнутих аліментів з 450 грн. на ј частину від всіх видів доходу відповідача.

Визначений розмір аліментів є достатнім та відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 просила змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства можна дійти висновку, що діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його.

Позивач скористалася своїм правом, визначила спосіб стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Позовні вимоги ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення ґрунтуються на зміні законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів на утримання дитину, недостатності фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб доньки.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про зміну розміру аліментів, посилаючись на наявність підстав, передбачених ст. 192 СК України. Натомість предметом позову є лише зміна способу стягнення аліментів: з твердої грошової суми на частку від заробітку.

У силу положень ст.183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст..182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст..183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст..184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (Постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачка пов`язує необхідність зміни способу стягнення аліментів не зі зміною матеріального становища відповідача, а зі зміною мінімального розміру аліментів на дитину.

При цьому сторонами не заперечується, що відповідач перебуває на обліку у Чугуївській державній інспекції Харківського управління ГУ ДФС у Харківській області як фізична особа-підприємець (а.с.54). Доказів того, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, - відповідачем суду не надано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стягнуті за рішенням суду від 25.03.2011 року аліменти на користь позивачки на утримання їх доньки, підлягають збільшенню з 450 грн. щомісячно до ј частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте судом першої інстанції не враховано, що позовні вимоги ОСОБА_3 заявлені про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 червня 2019 року слід змінити. Наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 450 грн. щомісячно до ј частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Посилання ОСОБА_2 на те, що з моменту ухвалення рішення суду від 25.03.2011 року у нього не змінився матеріальний стан, тому відсутні підстави для зміни розміру аліментів у відповідності до вимог ст. 192 СК України, не приймаються до уваги колегією суддів та спростовуються вимогами закону, оскільки у спірних правовідносинах має значення не зміна майнового стану відповідача, а збільшення мінімального розміру аліментів на дитину.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 червня 2019 року змінити.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 450 грн. щомісячно до ј частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук