Провадження № 2/734/43/19 Справа № 734/4075/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 січня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді Соловей В.В.,

при секретареві Бардаченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» м. Львова, третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка Життя» м. Києва про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

у с т а н о в и в:

із позовною заявою про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору у суд звернувся ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» м. Львова, третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка Життя» м. Києва. Позивач ОСОБА_1 пред'явив позовну вимогу про визнання недійсним кредитного договору (угоди) № С-612-0 від 10 січня 2018 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні вказаного кредитного договору ПАТ «Ідея Банк» не дотримані вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так як позивача не ознайомлювали належним чином із умовами кредитування, не надали повної, всебічної, об'єктивної і достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Позивач вважає, що порушені вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», так як у вказаному договорі передбачена плата за обслуговування кредитної заборгованості, незважаючи на те, що це є супутня послуга банку, а також порушені вимоги ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» щодо умов кредитного договору і щодо послуг страхування. Крім того, вважає, що допущені порушення вимог ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Буковинський Т.Й. у судове засідання не з'явився, подав відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнав. Представник третьої особи, який належним чином повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явився.

У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що 10 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» і ОСОБА_1 укладена Угода С-612-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до вказаної угоди банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 гривень, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання Угоди, становить 1900 гривень. За Угодою процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24.00% річних. Відповідно до п. 4 Угоди підписанням Угоди клієнт ОСОБА_1 підтверджує, що ознайомлений із паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії, які зазначені в п. 5.11 цієї Угоди. Відповідно до пункту 5.11 Угоди, згідно з Законом України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка складає 124.74%, загальна вартість кредитної лінії складає 581.70 гривень за кожні 1000 гривень використаної кредитної лінії, вказані показники діють за умови своєчасного погашення клієнтом грошових зобов'язань за Угодою, за дії процентної ставки, вказаної в п. 3.3 Угоди та за умови використання коштів з кредитної лінії з використанням кредитної картки на розрахунки за товари/послуги. ОСОБА_1 надав Банку згоду на збирання, накопичення, використання та обробку його персональних даних, отриманих з метою надання кредиту при формуванні бази персональних даних «Клієнти ПАТ «Ідея Банк» в межах, визначених чинним законодавством, з метою видачі кредиту (п. 5.12 Угоди). Угода є укладеною з дня її підписання сторонами та діє протягом строку кредитування. Угода складена у двох оригінальних примірниках, кожний із яких має однакову юридичну силу. 10 січня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» і ОСОБА_1 в якості Страхувальника, який одночасно виступив застрахованою особою, за заявою на страхування укладений Договір добровільного страхування життя.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правовими нормами ч. 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину.

Відповідно до п. 20 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

За змістом ст.ст. 11 і 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

За змістом ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1)вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2)будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Після укладення договору між сторонами виникають зобов'язальні правовідносини.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-1341цс15.

Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» м. Львова, третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка Життя» м. Києва про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору задоволенню не підлягає.

При укладенні 10 січня 2018 року кредитного договору (Угоди С-612-0) сторонами - ПАТ Ідея Банк» і ОСОБА_1 - дотримані належним чином вимоги чинного законодавства, необхідні для чинності правочинів відповідно до ст. 203 ЦК України. Між сторонами при укладанні договору досягнута згода з усіх істотних умов договору. До укладення кредитного договору з позивачем проведена переддоговірна робота, у т.ч. відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» надана необхідна, доступна, достовірна і своєчасна інформація про умови кредитування, загальну вартість кредиту, перелік усіх витрат, пов'язаних із одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, про що свідчать підписи ОСОБА_1, що містяться в цьому договорі. Позивач ОСОБА_1 був ініціатором укладення кредитного договору, в момент його підписання був ознайомлений із усіма умовами та міг обирати, тобто погоджуватися чи не погоджуватися на певні умови.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що банк не надав йому всебічної, об'єктивної та достовірної інформації про умови кредитування перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту, не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

У змісті Угоди С-612-0 від 10 січня 2018 року про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки позивач ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив про те, що з Умовами і Тарифами на послуги банку ознайомлений, згодний, вони йому зрозумілі та їх приймає.

Спірний правочин вчинений у формі, встановленій законом, укладений у письмовій формі, як передбачено правовими нормами ч. 1 ст. 1055 ЦК України. Ознайомившись з умовами кредитного договору та вважаючи їх прийнятними для себе, ОСОБА_1 підписав договір, не надавши жодних зауважень чи виправлень, чим висловив своє волевиявлення і згоду з усіма умовами договору. Факт підписання кредитного договору сторонами не оспорюється. Позивач отримав оригінал договору у день його укладення.

Крім цього, позивач ОСОБА_1 при укладенні договору погодився на обробку його персональних даних і надав їх представникові банку для обробки, у зв'язку з укладенням та виконанням договору про надання споживчого кредиту, використані для оцінки фінансового стану споживача та його спроможності виконати зобов'язання за таким договором.

Доводи про наявність умислу в діях відповідача і як наслідок введення позивача в оману щодо умов оспорюваного договору є необґрунтованими, оскільки позивачем ОСОБА_1 такий умисел не доведений. Відсутні підстави вважати, що дії відповідача при укладанні вказаного кредитного договору суперечили волевиявленню позивача, а також про наявність у таких діях умислу з боку банку, що був спрямований на введення споживача в оману.

Підписавши 10 січня 2018 року заяву на приєднання до договору добровільного страхування життя, позивач підтвердив, що укладення з його боку було добровільним і здійснювалось за його бажанням, а також своїм підписом підтвердив, що ознайомлений із правилами страхування, розуміє їх зміст, цілком погоджується з ними. Позивач самостійно визначив єдиним вигодонабувачем страхування життя ПАТ «Ідея Банк».

Отже, правові підстави для визнання недійсним оспорюваного позивачем ОСОБА_1 вказаного кредитного договору відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 203, 526, 530, 625, 627, 628, 638 і 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 18 і 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 і 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» м. Львова, третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка Життя» м. Києва про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору залишити без задоволення.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя