Провадження № 2-о/161/297/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.,

секретаря Самолюк І.М.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Жуковського В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник, яка діє в своїх інтересах та інтересах дітей звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Свою заяву обґрунтовує тим, що з 08.10.2000 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_5 . Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді Луцького міськрайонного суду. У зв`язку з чим в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_5 почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати їй та її матері фізичною розправою, відібранням її майна, останній вдається до маніпулювання дочкою. Вона зазнає постійного психологічного тиску. На її адресу постійно надходять погрози зі сторони ОСОБА_5 . Крім того, налаштовує дочку звертатися в правоохоронні органи проти неї та бабусі.

Вказує також, що за останній місяць ОСОБА_5 неодноразово чинив психологічне насильство в сім`ї, в присутності дітей. У зв`язку з діями ОСОБА_5 вона змушена була викликати працівників поліції, які фіксували діяння останнього.

Після її звернення до суду із заявою про розірвання шлюбу, вона неодноразово вимагала, щоб він покинув територію її будинку і перестав вчиняти психологічне та фізичне насилля. З метою отримання права власності на її майно, ОСОБА_5 з третіми особами вчинив шахрайство та підроблення документів, про що нею було заявлено до відповідних органів.

Зазначає, що в Луцькому міськрайонному суді на розгляді перебуває справа про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_5 , а саме щодо вчинення домашнього насильства.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд ухвалити рішення про видачу обмежувального припису ОСОБА_5 строком на 6 місяців із заборонами щодо: перебування за місцем проживання (перебування) ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_3 , 2002 р.н., ОСОБА_4 , 2012 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на 500 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 та її дітей, а саме: особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та дітей, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_5 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 та дітьми або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб

Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримализ підстав, викладених у ній, просили вимоги задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, просив відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.350-2ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п.п. 3, 4, 14, 17 ч. 1 Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, тобто оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

З пояснень сторін, матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб 08.10.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно 13.06.2019 року серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6).

На даний час справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді Луцького міськрайонного суду Волинської області (а.с. 9).

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 існує конфлікт з приводу розпаду сім`ї, спільного майна та стосовно виховання дітей .

У поданій суду заяві про видачу обмежувального припису заявник ОСОБА_1 вказує саме на вчинення її чоловіком ОСОБА_5 психологічного насильства щодо неї та її сім`ї, що граничить із застосуванням фізичної сили у випадку втрати ним самоконтролю.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 зверталася в органи поліції та у службу у справах дітей Луцької районної державної адміністрації з заявами з приводу сімейних сварок, спільного майна, участі у вихованні дітей (а.с. 11, 15-18, 23, 24 ).

Із заявою до відділення поліції звернулася неповнолітня дочка сторін ОСОБА_3 , щодо заподіяння їй тілесних ушкоджень матір`ю ОСОБА_1 Відповідні відомості внесені до ЄРДР 14.06.2019 року номер кримінального провадження 0002857 (а.с. 13, 26).

Із заявою щодо цього до органу поліції звертався також ОСОБА_5 (а.с. 28).

Дані звернення розглянуто у відповідності до чинного законодавства.

Про існування між сторонами конфліктів щодо розірвання шлюбу, спільного майна, виховання дітей ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10.

Показання свідків, на думку суду, підтверджують, що винними у виникненні конфліктів є обидві сторони.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77 - 80 ЦПК України).

Оцінюючи надані заявником докази, суд враховує, що звернення ОСОБА_1 , до органів поліції самі по собі не є належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази притягнення винної особи до відповідальності за вчинення насильницьких дій.

Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд вважає, що вказана заява переважно умотивована обставинами, які пов`язані із іншими правовідносинами між заявником та заінтересованою особою як подружжям з приводу розлучення, спільного майна та виховання дітей.

Окрім того, суд прийшов до висновку, що заявником не обґрунтовані ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно ОСОБА_5 обмежувального припису і його максимального строку.

Керуючись ст. ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Повний текст рішення складено, підписано та проголошено 28.08.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк