Ухвала

03 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 404/6302/18

провадження № 61-20969ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград від 23 липня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про захист прав споживачів, визнання незаконним та неправомірним встановлення боргу та визнання переплати за послуги водопостачання,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про захист прав споживачів, визнання незаконним та неправомірним встановлення боргу та визнання переплати за послуги водопостачання.

В обґрунтування позову зазначав, що згідно з роздруківки із сайту Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» його борг станом на 01 вересня 2018 року складає 1 186,81 грн. Станом на 01 вересня 2018 року сплата ним за послуги з водопостачання за період із 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2018 року склала 177,23 грн, що не заперечується відповідачем, оскільки ця сума коштів зазначена у розрахунку із 01 липня 2008 року по 30 липня 2018 року.

Відповідно до зробленого ним розрахунку за 2015 рік сплачено: за вересень - 11,21 грн, за жовтень - 1,42 грн, за листопад - 1,42 грн, за грудень - 1,42 грн, а всього 15,46 грн. За 2016 рік сплачено: за січень - 1,42 грн, за лютий - 1,42 грн, за березень - 2,84 грн, за травень - 12,97 грн, за червень 12,97 грн, за липень - 12,97 грн, за серпень - 12,97 грн, за вересень - 12,97 грн, за жовтень - 43,13 грн, за листопад - 2,10 грн, а всього 115,76 грн. За 2018 рік сплачено: за січень - 16,53 грн, за лютий - 4,79 грн, за березень - 4,79 грн, за травень - 9,90 грн, а всього 46,01 грн. Всього сплачено 177,23 грн.

Сума субсидії за період із 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2018 року склала 2 099,59 грн.

Враховуючи перерахунок за липень у розмірі 15,03 грн, що зазначено у розрахунку відповідача, сплата за період із 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2018 року склала 2 291,85 грн.

Позивач вказував, що згідно з тарифів та за показниками із 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2018 року йому необхідно сплатити згідно з квитанцією 1 338,30 грн.

Вважає, що переплата за період з 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2018 року складає 953,55 грн.

Із урахуванням наведеного, позивач просив суд визнати незаконним встановлення відповідачем боргу в розмірі 2 286,91 грн та визнати його переплату за послуги водопостачання у розмірі 953,55 грн станом на 01 вересня 2018 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

21 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград від 23 липня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у вищевказаній справі.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував предмет позову та характер правовідносин, у яких виник спір.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи, а такожця справа має для нього виняткове значення. Проте заявник жодним чином не обґрунтовує, у чому саме проявляється виняткове значення для нього цієї справи та які саме обставини, що встановлені оскарженим судовим рішенням, він позбавлений можливості спростувати при розгляді іншої справи.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград від 23 липня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про захист прав споживачів, визнання незаконним та неправомірним встановлення боргу та визнання переплати за послуги водопостачання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак