Справа №345/2438/19
Провадження № 2/345/1072/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Якиміва Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарні Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи ,яка потерпіла від злочину,-

в с т а н о в и в:

ухвалою Калуського міськрайонного суду від 11.12.2018 року закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР від 15.09.2017 року за №0001292 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину ,передбаченого ч.2 ст.125 КК України у зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_2 ..Досудовим слідством встановлено ,що ОСОБА_1 в ході конфлікту ,діючи умисно ,з метою спричинення тілесних ушкоджень кинула в ОСОБА_2 камінь чим завдала їй згідно висновку експерта №112/237/66/21-17р.-3Д легкі тілесні ушкодження ,що викликали короткочасний розлад здоровя ,а саме ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку,забійної рани в потиличній ділянці голови,синця в ділянці грудної клітки.

Відповідно до розрахунку фактичних витрат на лікування ОСОБА_2 №944 від 06.06.2019 р. ,вона перебувала на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Калуської ЦРЛ з 04.11.2016 р. по 18.11.2016 року та загальна сума витрачених бюджетних коштів за час стаціонарного лікування останньої становить 4378,48 грн. про стягнення яких позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_1 . 01.07.2019 подав відзив на позов, в якому зазначила, що позов не визнає повністю з тих підстав ,що ухвалою Калуського міськрайонного суду від 11.12.2018 року закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР від 15.09.2017 року за №0001292 про її обвинувачення у вчиненні злочину ,передбаченого ч.2 ст.125 КК України у зв`язку з тим,що потерпіла померла і відсутні обставини ,які свідчать про підтримання обвинувачення потерпілою.Вироку суду, у якому б було встановлено вчинення злочину нею відсутній,вини не встановлено,а тому з неї не можуть бути стягнуті кошти за лікування,оскільки не встановлено реального причинного зв`язку між її діями та наслідками для ОСОБА_2 ..Просить у задоволенні позову відмовити повністю та стягнути витрати на правову допомогу.

У судове засідання представник позивача подала заяву у якій зазначили,що позов підтримує,просить його задоволити повністю та розглядати справу без неї.

Відповідачка в судове засідання не зявилася.

Суд,дослідивши матеріали справи та проаналізувавши інші докази по справі,вважає,що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з роз`ясненнями, даними в п.4 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до правил ч.6 ст.82 ЦПК України Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що ухвалою Калуського міськрайонного суду від 11.12.2018 року закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР від 15.09.2017 року за №0001292 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину ,передбаченого ч.2 ст.125 КК України на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.4-5).

Досудовим слідством встановлено ,що ОСОБА_1 в ході конфлікту ,діючи умисно ,з метою спричинення тілесних ушкоджень кинула в ОСОБА_2 камінь чим завдала їй згідно висновку експерта №112/237/66/21-17р.-3Д легкі тілесні ушкодження ,що викликали короткочасний розлад здоровя ,а саме ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку,забійної рани в потиличній ділянці голови,синця в ділянці грудної клітки (а.с.15-16).

Відповідно до розрахунку фактичних витрат на лікування ОСОБА_2 №944 від 06.06.2019 р. ,вона перебувала на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Калуської ЦРЛ з 04.11.2016 р. по 18.11.2016 року та загальна сума витрачених бюджетних коштів за час стаціонарного лікування останньої становить 4378,48 грн.(а.с.17-18).

Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

В зв`язку з цим суд приходить до висновку, що вказаною ухвалою вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме заподіяння легких тілесних ушкоджень ,що викликали короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_2 не встановлено,а тому відсутні будь-які передбачені законом підстави для покладення на відповідача обов`язку про відшкодування шкоди,пов`язаної з лікуванням ОСОБА_2 ..

Посилання представника позивача на ст. 1206 ЦК України є безпідставним, оскільки ця стаття передбачає підстави, види та порядок відшкодування шкоди, завданої особою,яка вчинила злочин. Із змісту цеї норми випливає, що обов`язковою підставою для вказаного відшкодування є неправомірна та винна поведінка особи, що спричинила смерть потерпілого.

Відповідно до правил ч.1 ст.61 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Однак, представником позивача вказаних вимог закону не виконано.

Тому суд вважає позовні вимоги безпідставними, в зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст.1206, 1166 ЦК України та, керуючись ст.ст. 82,258, 259, 263-265, 273 ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарні Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи ,яка потерпіла від злочину - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 29.11.2019.

Суддя