Єдиний унікальний номер 243/849/18 Номер провадження 22-ц/804/106/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Санікової О.С., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Проніна С.Г., повний текст судового рішення складений 17 вересня 2018 року, в справі номер 243/849/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

2 лютого 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дід - ОСОБА_4, який є батьком батька позивача - ОСОБА_5, також померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складалась з ? частини квартири АДРЕСА_1.

На час відкриття спадщини ОСОБА_2 була малолітньою та відповідну заяву нотаріусу від її імені не було подано, інші спадкоємці - дружина померлого ОСОБА_6 та його син ОСОБА_7, який відмовився від своєї частки у спадщині на користь ОСОБА_6, - не повідомили нотаріуса про позивача. Зазначену спадщину прийняла ОСОБА_6, з урахуванням ? частки квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, та стала власником всієї квартири АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_6, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4, відкрилася спадщина у вигляді спірної квартири.

Позивачка ОСОБА_2 пропустила строк на подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини через погані взаємовідносини з померлою, тому не знала про її смерть до жовтня 2017 року.

Вказану квартиру успадкував дядько позивача - ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_5, спадкоємцями якого є відповідачі по справі - ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3

Позивачка ОСОБА_2 просила суд визнати недійним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_6, визнати недійним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_7, скасувати в державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1, та визнати причини пропуску нею строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, поважними та надати їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 9 жовтня 2009 року, посвідчене державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В.Р. та зареєстроване в реєстрі за №1-2190, яке видане ОСОБА_6, на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та складається з ? частки квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 травня 2017 року, посвідчене приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. та зареєстроване в реєстрі за №2232, яке видане ОСОБА_7, на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, та складається з квартири АДРЕСА_1.

Скасовано запис №20551727 про право власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 та має реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна №141 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виданий приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Панченком Андрієм Вікторовичем.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2018 року вирішено питання про судові витрати.

З рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року не погодилась позивачка ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційний суд скасувати рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області в частині відмови в задоволенні позову про надання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її бабусі ОСОБА_6 та визнанні причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними, прийняти в цій частині нове рішення, яким надати ОСОБА_2 додатковий строк, достатній для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її бабусі ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Слов'янську Донецької області.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порушення вимог ст. 10, 12, 263 ЦПК України в частині змагальності судового процесу, необхідності всебічного, об'єктивного, повного дослідження всіх обставин справи та необхідності винесення судом законного та обґрунтованого рішення, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України вона має право на поновлення строку для прийняття спадщини, оскільки цей строк пропущено з поважних причин, а суд першої

інстанції безпідставне послався на рішення Верховного Суду, ухваленого з подібного питання.

Зазначає, що позивачем пропущено строк на прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, з поважних причин, оскільки в останні роки зі спадкодавцем не контактувала, не підтримувала відносин через складні неприязні стосунки між її матір'ю та ОСОБА_6 Разом з бабусею не проживала, не була членом її сім'ї, не вела з нею сумісне господарство та не мала загального бюджету, також не приймала участі у її похованні. Про смерть ОСОБА_6 позивач дізналась лише в жовтні 2017 року від відповідача ОСОБА_3, тому не мала об'єктивної можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її. Відповідачі, приймаючи спадщину, не зазначали її як можливого спадкоємця.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційний суд рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вважала, що ОСОБА_1 безпідставно залучена до участі у справі, оскільки не має відношення до спору, що розглядався у суді між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, суд першої інстанції правильно і законно прийшов до висновку, що позивач не навела поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надала в суді жодного доказу щодо об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання апеляційного суду апеляційну скаргу не визнала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 в судове засіданні апеляційного суду не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, просили справу розглянути за їх відсутністю (а.с. 188, 190, 191).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3.

Оскільки судове рішення позивачем ОСОБА_2 оскаржується в частині, в якої суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, а саме: в частині спору про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення саме в цій частині.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6, її батьками є ОСОБА_5, ОСОБА_11 (а.с. 16). 17 липня 2017 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12, після одруження змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 21).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1996 року квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_6 (а.с. 34-35 зв.).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Слов'янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції 16 жовтня 2003 року, батько позивачці ОСОБА_2, ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 22).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим Слов'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 16 листопада 2017 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25).

Відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 9 жовтня 2009 року ? частина квартири АДРЕСА_1 належала ОСОБА_6 (а.с. 36).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим Слов'янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції 16 жовтня 2003 року, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15).

Згідно із свідоцтвом про право спадщину за законом від 23 травня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Панченком А.В., квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_7 (а.с. 40).

ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер (а.с. 38).

Відповідно до заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 зробив розпорядження про те, що все його майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і на що він за законом мав право, він заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 76).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30 січня 2018 року вбачається, що державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Алперіною О.Ю. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 42).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині надання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку, встановленого для прийняття спадщини.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 зазначила те, що останні роки вона не проживала разом та не підтримувала стосунки з її бабусею ОСОБА_6, про її смерть дізналась в жовтні 2017 року від ОСОБА_3 після смерті його батька ОСОБА_7, отже не приймала участі в похованні ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також послалася на вказані в позові причини пропуску строку на прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 13 ЦПК України)

Вимогами частини першої, другої та третьої статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_6 проживала в спірній квартирі АДРЕСА_1, яка належала їй на праві власності. ОСОБА_2 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_7 (а.с. 24).

Звертаючись до суду із позовними вимогами про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів того, що з ІНФОРМАЦІЯ_4 по жовтень 2017 року їй не було відомо про смерть спадкодавця з поважних причин, а також доказів того, що її окреме проживання з померлою ОСОБА_6 в указаний період було пов'язано з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Такий висновок містить постанова Верховного Суду України в справі 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року, де зазначено: якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність поважних причин для визначення позивачці додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду першої інстанції по їх оцінці. Нових доказів, які не надані суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від позивача, на обґрунтування вимог з цього питання вона не надала.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм

належну правову оцінку та ухвалив рішення в цій частині, яке відповідає вимогам закону.

Відтак, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове

рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року в частині спору про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 17 січня 2019 року.

Суддя: