Справа № 683/1537/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області:

в складі головуючого - судді Андрощука Є.М.

з участю секретаря Свідерської К.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, з утворенням ізольованого приміщення, припинення права спільної часткової власності та усунення перешкод в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просили виділити ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в натурі у власність 7/12 часток, тобто 58,3 % квартири АДРЕСА_1 , зокрема виділити: житлову кімнату під літерою 5 площею 13,6 м.кв., житлову кімнату під літерою 6 площею 17,5 м.кв., санвузол-ванну під літерою 4 площею 3,6 м.кв., частину коридору під літерою 7 площею 1,76 м.кв., з утворення ізольованого приміщення у вигляді самостійного об`єкта нерухомого майна - цілісної квартири; припинивши право спільної часткової власності з відповідачами; зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод для ОСОБА_1 , ОСОБА_12 в користуванні їх власністю, зняти дошки з їх дверей, що ведуть у коридор та відкрити санвузол-ванну. В обґрунтування позову посилались на те, що їм на праві спільної часткової власності належить 3-х кімнатна квартира під номером АДРЕСА_1 . Дана квартира знаходиться в одноповерховому будинку, являє собою окрему квартиру і складається з трьох житлових кімнат, площею 8,6 м.кв.; 13,6 м.кв.; 17,5 м.кв. та коридору, площею 4,0 м.кв.; кухні з паливною, площею 6,2 м.кв.; санвузла, площею 3,6 м.кв., коридору, площею 9,0 м.кв. Загальна площа квартири складає 62,5 м.кв., втому числі житлова площа становить 39,7 м.кв. Позивачу ОСОБА_10 належить 1/4 та 1/2 частини даної квартири та ОСОБА_11 належить 1/4 частини квартири. Таким чином позивачам належить сукупно, 7/12 часток, що у процентному відношенні становить 58,3%. Порядок користування квартирою був узгоджений ще 15.03.2000р. між позивачем ОСОБА_13 та її батьком ОСОБА_2 , бувшим власником 1/3 частки квартири, про що мається розписка ОСОБА_2 В користуванні позивачів знаходиться житлова кімната під літерою 5 площею 13,6 м.кв., житлова кімната під літерою 6, площею 17,5 м.кв., санвузол-ванна під літерою 4 площею 3,6 м.кв., частина коридору під літерою 7, площею 1.76 м.кв. В користуванні відповідачів знаходиться коридор літера 1 площею 4,0 м.кв., кухня з паливною літера 2 площею 6,2 м.кв., житлова кімната літера 3 площею 8,6 м.кв., частина коридору літера 7 площею 7,24 м.кв. Тобто, загальна площа квартири, яку займають відповідачі згідно частки в майні, становить 26,04 м.кв., або в процентному відношенні становить 41,7%. Відповідач ОСОБА_3 чинить їм перепони у користуванні майном - самовільно зайняла санвузол-ванну, закрила її, поставивши замок на двері, прибила дошки до їх дверей, що ведуть з кімнати позивачів до коридору, перекривши їм вихід до частини коридору і ванни, які є власністю позивачів. Разом з тим, приміщень, якими позивачі користуються з відповідачами спільно - немає.

В судовому засіданні позивач та представник позивачів підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, з вищенаведених підстав.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник позов не визнали, заперечили проти його задоволення, посилаючись на те, що добровільного визначення реальних часток для користування кожному власнику не відбулось, а виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності за варіантом, запропонованим позивачами, суттєво порушить права відповідача.

Суд заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, інвентарну справу №1289 квартири АДРЕСА_1 , прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться в одноповерховому будинку має загальну площу 62,5 м.кв., житлову площу - 39,7 м.кв. і складається з трьох житлових кімнат, площею 8,6 м.кв., 13,6 м.кв., 17,5 м.кв., коридору площею 4,0 м.кв., кухні з паливною площею 6,2 м.кв., санвузла площею 3,6 м.кв., коридору площею 9,0 м.кв.

Також, судом встановлено, що на праві спільної часткової власності належить: позивачу ОСОБА_11 1/4 частка квартири; позивачу ОСОБА_14 - 1/4 та 1/12, а всього 4/12 частки квартири; відповідачу ОСОБА_7 - 1/12 частки квартири; відповідачу ОСОБА_3 - 4/12 частки квартири.

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про право власності на житло, від 13.03.1998р. (а.с.16); даними витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ін.№89395130 від 13.06.2017р. (а.с.17), ін.№90361083 від 23.06.2017р. (а.с.18), ін.№89432096 від 13.06.2017р. (а.с.19); даними свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.1999р. реєстровий №1794 (а.с.22); даними довідок Старокостянтинівської БТІ ОР №497 (а.с.25) та №498 (а.с.24) від 31.05.2017р., №184 від 03.04.2015р. (а.с.38 інвентарної справи №1289 Старокостянтинівської БТІ ОР); даними технічного паспорта (а.с.4-5 інвентарної справи №1289 Старокостянтинівської БТІ ОР) та не оспорюється сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч.2 ст.364 ЦК України).

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин виділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки квартири в натурі, яка перебуває у спільній частковій власності, є саме розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу квартири відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частки квартири, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану квартири, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина квартири, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на квартиру.

Вимоги до облаштування ізольованих квартир визначені у Державних будівельних нормах України «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» ДБН В.2.2-15-2005, затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18 травня 2005 року № 80. Відповідно до пункту 2.22 цих будівельних норм у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення кухня, передпокій, санвузли, внутрішньо квартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення.

Посилання позивачів на ті обставини, що порядок користування квартирою був узгоджений ще 15 березня 2000р. між позивачем ОСОБА_13 та її батьком ОСОБА_2 , бувшим власником 1/3 частки квартири та на підтвердження подано розписку (а.с.20) суд не приймає до уваги, з наступних підстав.

Так, статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК України), допустимими (стаття 78 ЦПК України), достовірними (стаття 79 ЦПК України) та достатніми (стаття 80 ЦПК України), які б у своїй сукупності дали б змогу прийти до висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування і питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.80 ЦПК України).

Пунктами третім та четвертим частини п`ятою ст.12 ЦПК України встановлено, що суд роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Натомість від призначення експертизи сторони відмовилися.

А відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та згідно з ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Натомість позивачами не надано доказів того, що є технічна можливість переобладнання квартири в окремі ізольовані квартири, тому суд вважає, що підстави для поділу квартири в натурі відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкод для ОСОБА_1 , ОСОБА_12 в користуванні їх власністю, зняти дошки з їх дверей, що ведуть у коридор та відкрити санвузол-ванну, суд виходив з наступних підстав.

Так, як зазначено вище, судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Разом з тим, судом також встановлено, що між сторонами не проведено розподіл вищевказаної квартири у натурі та не встановлено порядок користування квартирою, а отже у позивачів відсутні правові підстави стверджувати, що ОСОБА_3 чинить перешкоди для ОСОБА_1 , ОСОБА_12 в користуванні їх власністю - коридором, санвузлом-ванною, натомість ОСОБА_3 як співвласник квартири, в свою чергу, також має право користуватись усіма приміщеннями квартири, в тому числі і коридором та санвузлом-ванною.

Також слід зазначити, що позивачами ні до позовної заяви, ні в судовому засіданні не надано доказів та не доведено в судовому засіданні ті обставини, що ОСОБА_3 чинить їм перешкоди у користуванні їх власністю, встановивши дошки на дверях, що ведуть у коридор та не допускає до санвузла-ванної.

Тому на підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 244-246, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про виділення ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в натурі у власність 7/12 часток, тобто 58,3 % квартири АДРЕСА_1 , зокрема виділити: житлову кімнату під літерою 5 площею 13,6 м.кв., житлову кімнату під літерою 6 площею 17,5 м.кв., санвузол-ванну під літерою 4 площею 3,6 м.кв., частину коридору під літерою 7 площею 1,76 м.кв., з утворення ізольованого приміщення у вигляді самостійного об`єкта нерухомого майна - цілісної квартири, припинивши право спільної часткової власності з відповідачами; зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкод для ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в користуванні їх власністю, зняти дошки з їх дверей, що ведуть у коридор та відкрити санвузол-ванну.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянинівський районний суд.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне рішення складено 21 серпня 2019 року.

Суддя