Ухвала

28 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 554/603/19

провадження № 61-21207ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у жовтня 1981 року його прийнято на роботу майстром ПМК-72 тресту «Полтавасільбуд» згідно з наказом від 01 жовтня 1981 року № 218-к. У подальшому він працював на посадах виконавця робіт та старшого виконавця робіт до 18 червня 2001 року, які давали право на пільгову пенсію.

При зверненні до органів Пенсійного фонду України для оформлення пільгової пенсії йому пояснили, що у нього відсутня довідка із ПМК № 72 щодо заробітної плати за 5 років та копія наказу ПМК № 72 про атестацію робочих місць.

10 червня 2014 року він подав заяву про видачу вказаних документів, однак листом від 23 червня 2014 року йому відмовлено у їх видачі.

Позивач вважав, що ОСОБА_2 виявив бездіяльність та відмовився скликати загальні збори акціонерів, чим завдав йому моральної шкоди, розмір відшкодування якої він оцінює в 20 000,00 грн.

На підставі рішень судів йому призначено пенсію у 2017 році на пільгових умовах у розмірі 3 066,83 грн на місяць, починаючи із 13 квітня 2016 року. При розгляді цих справ у суді встановлено факт наявності в органах Пенсійного фонду України офіційно засвідченої копії наказу ПМК-72 від 17 липня 1994 року № 57 щодо атестації робочих місць.

Вважає, що через дії відповідача йому спричинені збитки, оскільки він недоотримав пенсію із липня 2014 року по квітень 2016 року на суму 64 403,43 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

21 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування майнової шкоди та постанову апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині вимог про відшкодування майнової шкоди.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди, у загальному розмірі 84 403,43 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак