ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року м. Чернівці

справа № 727/4686/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Кулянди М.І.,

секретар: Собчук І.Ю.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Смотрицького В.Г., дата складання повного тексту рішення 15.07.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 2 600 грн до досягнення нею повноліття.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з січня 2010 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 , на яку рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 10.01.2018 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 04.04.2018 року, стягнуто з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 800 грн щомісячно.

Посилаючись на те, що змінилися мінімальні життєві стандарти (подорожчання продуктів харчування, одягу, комунальних послуг), погіршився стан здоров`я дитини - встановлено діагноз «Синдром лікворної гіпертензії», який потребує постійного лікування, у зв`язку з чим витрачаються значні кошти та визначено постійний домашній догляд, а також на те, що вона, як мати, вимушена винаймати квартиру, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 липня 2019 року позов задоволено частково.

Провадження №22-ц/822/863, 914/19 Категорія 50

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі з 800 грн щомісячно на 1300 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн щомісячно, виданий на підставі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року, відкликано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в часині визначеної до стягнення суми аліментів, ОСОБА_3 , який діє в інтересах позивача, просить його змінити, збільшивши розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх доньки до 2600 грн.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд не взяв до уваги, що змінилися мінімальні життєві стандарти, погіршився стан здоров`я дитини, у зв`язку з чим вона потребує постійного лікування (терапевтичних заходів), на яке витрачаються кошти, та потребує домашнього догляду, а позивач позбавлена можливості працювати повний робочий день, а також зазначає, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою і в неї відсутні будь-які родичі в Чернівецькій області, від яких вона могла б отримати будь-яку допомогу.

Крім того, значну суму заробітку ОСОБА_1 витрачає на одяг, ліки для дитини та винаймання квартири, в якій вони мешкають.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 також оскаржив рішення суду першої інстанції. Вважає, що воно ухвалене з порушенням вимог чинного законодавства, суд не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мали важливе значення для збільшення розміру аліментів.

Вказує на те, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2 на даний час не працює, не займається підприємницькою діяльністю, не перебуває на обліку в центрі зайнятості і не отримує допомогу по безробіттю, проживає з батьками пенсійного віку, яким по мірі можливості надає допомогу, не має у власності земельних ділянок, паю, житлових будинків, квартир та сплачує аліменти на трьох дітей від попереднього шлюбу.

На підставі наведеного просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково, визначити до сплати аліменти в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне роз`яснення міститься у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

З аналізу змісту ст.192 СК України і наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень в п.23 вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в його задоволенні.

У відповідності до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей до 6 років складає: з 1 липня 2019 року 1699 грн, з 1 грудня 1779 грн.

Із матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що у сторін під час перебування в фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11).

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 10.01.2018 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 04.04.2018 року, з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 800 грн щомісячно (а.с.5-10).

Згідно довідки № від 06.08.2019 року ОСОБА_1 взята на облік, як внутрішньо переміщена особа (а.с.15).

З наданих виписок та висновку ЛКК ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз «Синдром лікворної гіпертензії», визначено потребу в домашньому догляді (а.с.16-29).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просив позов задовольнити частково, зазначав, що він не працює, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку в центрі зайнятості не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує, проживає з батьками, які є особами пенсійного віку та також потребують його допомоги, земельних ділянок, рухомого та нерухомого майна у власності не має, що підтверджується доданими довідками, вказані обставини ідентично відображені в апеляційній скарзі (а.с.47-54).

Також, згідно довідки Хотинського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області №8402 від 21.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , 2001 року народження, ОСОБА_5 , 2002 року народження та ОСОБА_6 , 2007 року народження, заборгованість по аліментам відсутня (а.с.55).

До відповіді на відзив ОСОБА_1 додала копію медичної картки амбулаторного хворого №14356 та чеки, які свідчать про понесені нею витрати на харчування та лікування дитини (а.с.67-78).

З розрахунку заборгованості Хотинського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області №10959 від 01.07.2019 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів на ОСОБА_4 у розмірі 13 765 грн (а.с.85).

Крім того, встановлено, що відповідач є працездатним, протипоказань щодо працевлаштування не встановлено, що з боку ОСОБА_2 не спростовано.

Тому, вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів з 800 грн до 1 300 грн суд першої інстанції виходив з інтересів та потреб дитини, принципів справедливості, добросовісності і розумності, та враховуючи, що батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дитини і можливості ОСОБА_2 сплачувати аліменти, дійшов вірного та обґрунтованого висновку у зазначеній справі.

Отже, обґрунтування апеляційних скарг сторін по справі не знайшли свого підтвердження, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині постійних витрат на одяг, спеціальне харчування та ліки у зв`язку із хворобою дитини висновків суду не спростовують, оскільки такі доводи підлягають оцінці у випадку пред`явлення позову в порядку ст.185 СК.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

Згідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий підпис /І.Н. Лисак/

Судді підписи /А.І. Владичан, М.І. Кулянда/