ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 638/11170/18

Провадження № 22-ц/818/2496/19

06 вересня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державний реєстратор відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрій Степанович,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року (суддя Цвірюк Д.В.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко Андрія Степановича, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію,-

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко А.С. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37863540 від 31.10.2017 року, на об`єкт нерухомого майна нежитлові приміщення 1-го поверху №27б, 32, 32а в літ. «А-9» загальною площею 75,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Укрсоцбанк»; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко А.С. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37861705 від 31.10.2017 року, на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху №27, 28, 39, 40, 41, 44 в літ. «А-9» загальною площею 75,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Укрсоцбанк».

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 31.05.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого останньому було надано грошові кошти у кредит в сумі 187 800,00 дол. США зі сплатою 13% річних та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 05.05.2017 року. В забезпечення виконання вказаних зобов`язань між ОСОБА_1 та банком були укладені іпотечні договори від 31.05.2007 року, відповідно до умов яких іпотекодавець передає в іпотеку у якості забезпечення зобов`язання виконання позичальником основного зобов`язання відповідне нерухоме майно. Згідно вказаних договорів, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 31.10.2017 року відповідачем були прийняті рішення про державну реєстрацію речових прав на вказане у договорах майно, підставою виникнення права власності був іпотечний договір. Позивач вважає, що було допущено порушення порядку здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та відповідач безпідставно прийняв вказані рішення про реєстрацію права власності на користь ПАТ «Укрсоцбанк». Підставою для висновку про неправомірність реєстраційної дії є, на думку позивача, відсутність направлення письмових вимог про усунення порушень. Вказує, що ані позивач, ані ОСОБА_3 , не отримували рекомендованих повідомлень від банку, а тому були позбавлені належним чином в тридцятиденний строк скористатися можливістю вирішити питання щодо погашення заборгованості. Крім того, зазначає, що на момент здійснення реєстрації права власності на іпотечне майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були наявні записи про державну реєстрацію обтяжень, встановлених щодо нежитлових приміщень, а саме заборона та арешт нерухомого майна. Незважаючи на це, державний реєстратор здійснив реєстраційні дії щодо нерухомого майна. Також вказує, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2010 року, яке набрало законної сили, було задоволено позовні вимоги АКБ СР «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Було надано право на продаж предмету вказаних іпотек будь-якій особі покупцеві відповідно до процедури продажу предмета іпотеки, встановленої ст.38 ЗУ «Про іпотеку», а отже банк вже звернув стягнення на предмет іпотеки в один із способів, передбачений іпотечними договорами. Крім того, звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося ще й за відсутності відповідної оцінки суб`єкта оціночної діяльності, так як позивачу не було відомо про набуття права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки та про вартість майна, визначену на момент такого набуття, для проведення оцінки він не залучався.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Постановлено визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко А.С. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37863540 від 31.10.2017 року, на об`єкт нерухомого майна нежитлові приміщення 1-го поверху №27б, 32, 32а в літ. «А-9» загальною площею 75,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Укрсоцбанк»; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко А.С. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37861705 від 31.10.2017 року, на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху №27, 28, 39, 40, 41, 44 в літ. «А-9» загальною площею 75,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Укрсоцбанк». Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у суду першої інстанції не було.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, відповідачем було порушено порядок державної реєстрації права власності на предмет іпотеки. Крім того, наявність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки також позбавляє банк права застосувати позасудовий спосіб захисту своїх прав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що 31 травня 2007 року між Акцонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір відновлювальної кредитної лінії №811-3/27/3/7/7-021, відповідно до умов якого останньому було надано грошові кошти у кредит в сумі 187 800,00 дол. США зі сплатою 13 відсотків річних та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 05.05.2017 року.

В забезпечення виконання умов договору 31 травня 2007 року між Акцонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладені договори іпотеки №811-4/27/3/7/7-046 та №811-4/27/3/7/7-047, згідно п.1.1 умов яких іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії №811-3/27/3/7/7-021 від 31.05.2007 року наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №27, 28, 39, 40, 41, 44 в літ. «А-9» загальною площею 75,2 кв.м, вартістю за погодженням сторін 303 808,00 гривень, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Клочківська 193, та нежитлові приміщення 1-го поверху №27б, 32, 32а в літ. «А-9», загальною площею 75,1 кв.м., вартістю за погодженням сторін 455 106,00 гривень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане у Іпотечних договорах нерухоме майно належало ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. 18.04.2007 року за реєстровим №1998, та договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. 18.04.2007 року за реєстровим №2001.

Відповідно до п.4.1 та п.4.6 Іпотечних договорів у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі Іпотекодежателю права власності на предмет іпотеки у порядку, встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2010 року задоволено позовні вимоги АКБ СР «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: за іпотечними договорами №811-4/27/3/7/7-046, №811-4/27/3/7/7-047 та №811-4/27/3/7/7-048 від 31.05.2007 року на предмет іпотеки: нежитлові приміщення 1-го поверху №27, 28, 39, 40, 41, 44 в літ. «А-9», загальною площею 75,2 кв.м; №27 АДРЕСА_2 , 32а в літ. «А-9», загальною площею 75,1 кв.м; №27а, 27 АДРЕСА_3 , 27г, 27д, 27е, 29, 30, 30а, 31, 31а в літ. «А-9», загальною площею 98,4 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Клочківська, 193. Надано АКБ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» право на продаж предмету вказаної іпотеки будь-якій особі покупцеві відповідно процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 ЗУ «Про іпотеку».

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.11.2010 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2010 року залишено без змін.

Таким чином ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержатель, в 2010 році обрав судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а вже в подальшому, після набрання законної сили рішенням суду, банк звернувся до державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко А.С. з метою задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №128906103 від 25.06.2018 року вбачається, що державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко А.С. 31.10.2017 року право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №27, 28, 39, 40, 41, 44 в літ. «А-9», загальною площею 75,2 кв.м зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк». Підставою виникнення права власності був іпотечний договір, серія номер: 768, виданий 31.05.2007, видавник: приватний нотаріус Гуревічов О.М..

Також з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №128904483 від 25.06.2018 року вбачається, що державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Харківської області Борко А.С. 31.10.2017 року право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №27б, 32, 32а в літ. «А-9», загальною площею 75,1 кв.м зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк». Підставою виникнення права власності був іпотечний договір, серія номер: 770, виданий 31.05.2007 р., видавник: приватний нотаріус Гуревічов О.М.

Відповідно до 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 вказаного Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції на момент укладення договору іпотеки 19 березня 2007 року, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Перевіряючи рішення районного суду на відповідність вимог Закону України «Про іпотеку» при реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк», апеляційний суд зазначає наступне.

Право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки позасудовими способами, виникає у випадку залишення без задоволення вимог іпотекодержателя щодо усунення порушень основного зобов`язання або умов договору згідно зі ст.35 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержатель має право набути у власність предмет іпотеки на наступний день після спливу строку усунення порушень основного зобов`язання, вказаного у письмовій вимозі, надісланій боржнику та іпотекодавцю і якщо у вказаний час вказані порушення не будуть усунені або вимога буде залишена без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції станом на 21 грудня 2015 року, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктом 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, чинного на момент переходу права власності на спірну квартиру до ТОВ «Кей-Колект», для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року визначено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Пунктом 61 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 18 та 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

На підставі викладеного, іпотекодержатель має довести як факт надіслання відповідної вимоги, так і факт отримання такої вимоги.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11 квітня 2017 року у справі № 822/864/15 та від 12 квітня 2017 року у справі № 822/862/15.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення правильно оцінив доводи позивача про неотримання ним письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору та/або повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

На виконання вимог ч. 4 ст. 81 ЦПК України щодо отримання рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення на адресу боржника ОСОБА_3 перевіркою інформації з офіційного сайту Укрпошти за штрих кодовими ідентифікаторами районним судом було встановлено, що всі три повідомлення були повернуті поштовим відділенням за закінченням терміну зберігання. Зазначені обставини не спростовані наданими відповідачем та третьою особою до суду письмовими доказами.

Таким чином, відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, суд першої інстанції перевірив обставини справи та правильно встановив не дотримання відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко