ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/2065/18
Провадження № 22-ц/4820/219/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянув у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/2065/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 18 вересня 2018 року (суддя Шевцова Л.М., повне судове рішення складено 24 вересня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зазначали, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.08.2011 року №3-400 та 3-402 вони є власниками житлового будинку АДРЕСА_1. Після оформлення всіх правовстановлюючих документів на будинок з'ясувалось, що з 09.12.1970 року у вказаному будинку зареєстрований та проживає їх дядько ОСОБА_6, який на їх неодноразові звернення будинок не звільняє та знятися з реєстрації не бажає. Позивачі мають намір зробити реконструкцію та проживати у спадковому будинку, проте проживання та реєстрація відповідача, який не є членом їх сім'ї перешкоджає їм в повній мірі розпорядитись та користуватись своїм майном. Посилаючись на те, що права відповідача, як члена сім'ї колишнього власника були похідними від прав самого власника, і з припиненням у колишніх власників права власності на спірний будинок, припинилось право на житло і у відповідача. Тому, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 просили суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом позбавлення ОСОБА_6 права на житло у житловому будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 18 вересня 2018 року позов задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у користуванні житловим будинком з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого по АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку та вказує, що це рішення постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасування. На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначив, що розглядаючи спір, суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що апелянт проживав у даному будинку з народження разом із своїми батьками, де був і зареєстрований з їх згоди, як член сім'ї власника будинку і припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє його права користування займаним приміщенням. Також апелянт вважає, що суд помилково застосував до спірних правовідносин положення ст.ст. 316, 391 ЦПК України та не застосував норми житлового законодавства, що призвело до ухвалення незаконного рішення у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи до суду не з'явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки припинилось право власності на спірний будинок у колишнього власника спірного будинку ОСОБА_8, ОСОБА_6 як член сім'ї останнього втратив право користування цим житловим будинком, однак продовжував проживати у будинку зі згоди нового власника ОСОБА_9 Разом з тим, при переході права власності на спірний житловий будинок до позивачів, останні заперечують щодо проживання відповідача у цьому будинку, який не є членом їхньої сім'ї.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи

ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом №3-400 та №3-402 від 02.08.2011 року належить по Ѕ житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який останні успадкували після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 5 листопада 2014 року в справі № 6-158цс14.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_6 проживав та з 09.12.1970 року був зареєстрований у спірному житловому будинку за згодою колишнього власника ОСОБА_8 до 23.09.2010 року, як член його сім'ї.

23.09.2010 року ОСОБА_8 подарував зазначений будинок ОСОБА_9 і відповідач продовжував у ньому проживати зі згоди нового власника ОСОБА_9 Однак ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і власниками зазначеного будинку стали позивачі, які заперечують щодо проживання у ньому відповідача, адже мають намір використовувати зазначене майно для власних потреб.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с. 8-11, 15).

Смерть власника визначено як одну з підстав припинення права власності (пункт 11 частини першої статті 346 ЦК України).

Зазначене дає підстави для висновку про похідний характер прав відповідача на користування спірним житловим будинком від прав колишніх власників - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та їх припинення у зв'язку із переходом права власності від ОСОБА_8 до ОСОБА_9 і смертю останнього.

Встановивши фактичні обставини справи та застосувавши наведені законодавчі положення, суд першої інстанції, враховуючи відсутність згоди нових власників на проживання відповідача у спірному будинку та похідний характер прав останнього на користування вказаним будинком від прав колишнього власника, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянт зареєстрований у спірному будинку як член сім'ї власника будинку ОСОБА_8 і припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє його права користування займаним приміщенням в подальшому, колегія суддів вважає безпідставними, адже ці доводи суперечать положенням ч. 1 ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК УРСР.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом невірно застосовано норми матеріального права є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення виходив з того, що право відповідача на проживання у спірному житловому будинку є похідним від права власника, членом сім'ї якого він був, а із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Однак помилково не послався на ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖКУРСР, що не призвело до невірного вирішення справи.

Оскаржуване рішення постановлено з дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування або зміни в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2019 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк