Справа № 2-н-4480/11
УХВАЛА

"07" червня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.,

секретаря судового засідання Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі скаргу КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Представник КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернувся до суду зі скаргою та просить визнати визнати дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіально управління юстиції у Житомирській області Васильківської Ольги Василівни щодо повернення виконавчого документа стягувачеві за судовим наказом № 2-Н-4480/11 від 21.11.2011 року виданим Корольовським районним судом м. Житомира щодо стягнення заборгованості неправомірними, визнати Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 41171165 від 07.12.2018 року незаконною та скасувати її, зобов`язати Корольовський відділ державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіально управління юстиції у Житомирській області відновити виконавче провадження за судовим наказом № 2-Н-4480/11 від 21.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 7426,66 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та витрат підприємства з оплати ІТЗ у розмірі 30,00 грн.

Скаржник вважає, що дії державного виконавця є неправомірними та порушують його права як стягувача у виконавчому провадженні.

В судове засідання представник скаржника не з`явився, просив розглянутии скаргу у його відсутність.

Представник Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи та всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 21 листопада 2011 року Корольовським районним судом м. Житомира було розглянуто заяву КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та видано судовий наказ про стягнення з останнього 7426,66 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та 30,00 грн. витрат підприємства з оплати ІТЗ.

В лютому 2012 року судовий наказ № 2-Н-4480/11 від 21.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 7426,66 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та 30,00 грн. витрат підприємства з оплати ІТЗ було передано для примусового виконання до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ.

07 грудня 2018 року вищевказаним ВДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавчий документ повертається стягувачеві якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно п.4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання виконавчих документів за позовами учасників виконавчого провадження (крім сторін та їхніх представників) чи осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій.

Частиною 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом - ч.5 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року зі змінами і доповненнями від 21 травня 2012 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» адміністративним судам необхідно мати на увазі, що відповідно до розділу XIV-I Господарського процесуального кодексу України та глави 2 розділу VIII Цивільного процесуального кодексу України розгляд заяв про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та видачу такого виконавчого документа здійснюють господарські суди та суди з розгляду цивільних справ.

У зв`язку з цим до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання таких виконавчих документів за позовами учасників виконавчого провадження (крім сторін та їх представників) чи осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій.

З зазначеного слідує, що стягувач КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, як сторона виконавчого провадження, правомірно звернувся зі скаргою на дії державного виконавця до суду цивільної юрисдикції як суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ст.1 Закону України "Про державну виконавчу службу", державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про виконавче провадження у примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Окрім того, відповідно до ст. 25 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

До того ж, згідно з п.3 ч.3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Також відповідно до п.5.12.1. Наказу Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5 Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій (зі змінами та доповненнями) реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в п.5.1.2 цієї Інструкції, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах.

Згідно п.5.12.5. вищенаведеної Інструкції передача арештованого майна на реалізацію спеціалізованим організаціям здійснюється на конкурсній основі після його вилучення у боржника та проведення його оцінки. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації провадиться у строк, установлений державним виконавцем, але не раніше ніж через 5 днів після накладення арешту.

Разом з цим, відповідно до п. 5.12.6. даної Інструкції відділ державної виконавчої служби регіонального управління юстиції після отримання документів щодо передачі майна на реалізацію у термін до п`яти днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам чинного законодавства та у разі виявлення порушень надає доручення щодо їх усунення у строк до п`яти робочих днів та забезпечує контроль за виконанням цього доручення. У разі встановлення відповідності документів вимогам чинного законодавства чи після приведення їх у відповідність із вимогами чинного законодавства відділ державної виконавчої служби регіонального управління юстиції у строк до п`яти робочих днів повідомляє спеціалізовані торговельні організації, з якими укладено договори відповідно до пункту 5.12.4 цієї Інструкції, про наявність арештованого майна, його місцезнаходження (місце зберігання), оцінку, за якою воно виставляється на продаж, при необхідності (за попереднім погодженням з державним виконавцем) установлює дату огляду арештованого майна, а також повідомляє дату проведення конкурсу з передачі на реалізацію цього майна.

За нормами ст. 7 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

В даному випадку, при здійсненні виконавчого провадження державним виконавцем Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області не були виконані зазначені вище вимоги законодавства, недотримано загального принципу права та норм ЗУ Про виконавче провадження та норм спеціальних актів, зокрема Наказу Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5 Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій (зі змінами та доповненнями), що дає достатні підстави вважати дії державного виконавця по примусовому виконанні виконавчого листа №2-н-4480/11 виданого 21.11.2011 року Корольовським районним судом м.Житомира, як такі, які не ґрунтуються на законі.

За таких обставин, постанова про повернення виконавчого провадження від 21.11.2011 року не може вважатись законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Також, у відповідності до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Тому суд вважає за необхідним задовольнити скаргу заявника в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.5, 7, 111, 24, 30, 37, 46 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради на дії державного виконавця - задовольнити повністю.

Визнати дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіально управління юстиції у Житомирській області Васильківської Ольги Василівни щодо повернення виконавчого документа стягувачеві за судовим наказом № 2-Н-4480/11 від 21.11.2011 року виданим Корольовським районним судом м. Житомира щодо стягнення заборгованості - неправомірними.

Визнати Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 41171165 від 07.12.2018 року незаконною та скасувати її.

Зобов`язати Корольовський відділ державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіально управління юстиції у Житомирській області відновити виконавче провадження за судовим наказом № 2-Н-4480/11 від 21.11.2011 року про стягнення з

ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради

7426,66 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та витрат підприємства з оплати ІТЗ у розмірі 30,00 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Р. А. Галасюк