ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2019 року м. Херсон

справа № 663/3215/15-ц

провадження № 22-ц/819/1277/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Геленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Гаврилова Д.В. від 04 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача,

встановив:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача.

Позовна заява мотивована тим, що ним у ПАТ КБ «Приватбанк» у місті Севастополі було відкрито поточний розрахунковий та пенсійний рахунки. У зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим він змушений був переїхати проживати до міста Херсона. На даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, у зв`язку з чим неодноразово звертався до Херсонського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням повернути грошові кошти на розрахунковому рахунку та пенсійні заощадження, у чому йому було відмовлено. За останніми йому відомими даними на пенсійному рахунку (картка № НОМЕР_1 ) знаходилися кошти в розмірі 331,25 грн, на валютному розрахунковому рахунку (картка № НОМЕР_2 ) знаходилися кошти в розмірі 1 600,00 дол. США. Під час видачі вказаних банківських карт між ним та відповідачем окремі письмові договори не укладалися, анкету-заяву він заповнив безпосередньо у відділенні банку в одному екземплярі, який залишився у відповідача.

У зв`язку з наведеними обставинами просив зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» видати йому з пенсійного рахунку (картка № НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 331,25 грн, з розрахункового рахунку (картка № НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 1 600,00 дол. США, зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ним грошовими коштами, які знаходяться на вказаних рахунках в межах фактичного залишку коштів шляхом негайного розблокування зазначених рахунків.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року постанова Апеляційного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року скасована, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі, ОСОБА_1 . посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належними позивачу грошовими коштами на пенсійному та розрахунковому рахунках в межах фактичного залишку коштів, шляхом негайного розблокування рахунків скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачем грошовими коштами, які знаходяться на його пенсійному рахунку (картка № НОМЕР_1 ) та розрахунковому рахунку (картка № НОМЕР_2 ) в межах фактичного залишку коштів шляхом негайного розблокування зазначених рахунків.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що стороною укладених договорів щодо обслуговування розрахункового та пенсійного рахунків є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», а тому відповідно до чинного законодавства зобов`язання за дійсними договорами має виконувати саме Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків по укладених і дійсних договорах. Також, вказані рахунки підключені до міжнародних платіжних систем «MasterCard» та «Visa», банк безпосередньо на своїх серверах зберігає інформацію щодо ідентифікації клієнтів за платіжними картками, у тому числі банківських операцій за ними. Надання послуг з відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів здійснює саме банк, як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Сукупність нормативного регулюванні діяльності банків надає можливість відповідачу як ідентифікувати особу, так і обліковувати виконанні ним та банком операції. Крім того, банк не оспорює факт наявності рахунків позивача та підтверджує факт їх блокування.

Представник банку доводи апеляційної скарги не визнав, посилаючись на недоведеність позивачем його договірних правовідносин з банком, відсутності у банку доступу до свого майна, яке було призначене для діяльності банківської установи на території АРК, усіх документів.

Заслухавши доповідача, позивача, представника банку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження обставин, які зазначені як підстави для задоволення заявлених позовних вимог, зокрема ним не було надано договорів банківських рахунків, з яких можна було б встановити наявність договірних правовідносин між сторонами та їх умови, не надано первинних документів, які б свідчили про проведення відповідної банківської операції по зарахуванню на рахунки позивача у банку відповідача певних грошових коштів. ПАТ КБ «Приватбанк» на даний час у зв`язку з окупацією території Автономної Республіки Крим не має доступу до свого майна на вказаній території та відповідних даних клієнтської бази.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (частина перша статті 1068 ЦК України)

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й ПАТ КБ «ПриватБанк», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно з частиною третьою статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

З огляду на положення наведених норм законів, припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов`язань банку відповідно до чинного цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

ОСОБА_1 звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про розблокування рахунків та виплати коштів, надавав довідку встановленого зразку, про взяття його на облік, як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, проте банком його заява не була задоволена не з підстав відсутності письмових договорів, а обмеженням можливості проведення банківських операції, припинення своєї діяльності в Криму / т.1 а.с.8,9/.

Під час відкриття карткових пенсійного та банківського рахунків позивача філія «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» діяла в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», тому згідно зі статтями 526, 631, 651, 653, 1066 ЦК України зобов`язання із обслуговування цих карткових рахунків має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків за укладеними і дійсними договорами.

Як убачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження заявлених позовних вимог додав ксерокопії платіжних карток № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які є підтвердженням наявності відкритих рахунків на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» /т.1 а.с. 5/, оригінали яких оглянуті у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Заперечень щодо належності платіжних карток від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» також не надходило.

Крім того, на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, позивач надав скріншот повідомлень банку датовані 14.03.2014 року та 28.07. 2019 року, зазначивши, що ці повідомлення свідчать про ідентифікацію банком клієнта, в тому числі через фінансовий мобільний телефон клієнта. Представник банку погодилася, що «прив`язка» клієнта з банком дійсно здійснюється за одним фінансовим мобільним номером телефону, проте зазначений доказ також не свідчить про доведеність позивачем спірних рахунків у Приватбанку.

Доводячи відсутність у нього письмових договорів за спірними рахунками, позивач послався на видачу йому банком у 2016 році платіжних карток також без письмових договорів, пред`явивши суду апеляційної інстанції ці картки з відповідною упаковкою. Проте позиція представника банку залишилися на недоведеності вимог позивача без їх спростування банком.

Відповідно до частин першої та другої статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша та друга статті 58 ЦПК України 2004 року).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 59 ЦПК України 2004 року).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 60 ЦПК України 2004 року доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 179 ЦПК України 2004 року передбачено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Аналогічні норми містяться у статтях 76-78, 81 ЦПК України.

Отже, позивач надав наявні в нього докази, а саме пластикові картки, які є платіжним засобом користування грошовими коштами, наявними на рахунку та які видані позивачу банком, скріншот повідомлень банку на його фінансовий мобільний телефон. Проте відповідач не надав жодного доказу на спростування наданих позивачем доказів та заявлених позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні грошовими коштами шляхом розблокування розрахункового рахунку.

Банком неодноразово наголошується на тому, що банк не має доступу до свого майна, що було призначене для діяльності банківської установи на території АРК, до усіх документів, договорів з клієнтами, платіжних документів, документів каси, готівки. Зазначає, що відповідно до Положення про філію «Кримське регіональне управління ПАТ КБ ПРИВАТБАНК», затвердженого протоколом рішення правління ПАТ КБ ПРИВАТБАНК №50 від 15.12.2011 року Кримська філія ПАТ КБ ПРИВАТБАНК самостійно вела облік здійснюваних банківських та інших операцій, самостійно складала та подавала звітність, передбачену чинним законодавством, відповідним державним органам, самостійно забезпечувала збереження майна та документів; доступ АТ КБ ПРИВАТБАНК до первинних документів ( у т.ч. договорів та касових документів) та рахунків клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ ПРИВАТБАНК на даний час є обмеженим.

Проте, враховуючи, що банківська інформація також зберігається на електронних носіях, банк не надав суду інформацію, що банк, як юридична особа не володіла, а також не мала доступу до серверів Кримської філії та сервери не були пов`язані між головним офісом банку в м. Дніпропетровськ та в Автономній Республіці Крим.

Банком не спростовані твердження позивача, що вказані рахунки підключені до міжнародних платіжних систем «MasterCard» та «Visa», оскільки саме такі платіжні карти були надані банком позивачу; банк безпосередньо на своїх серверах зберігає інформацію щодо ідентифікації клієнтів за платіжними картками, у тому числі банківських операцій за ними; надання послуг з відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів здійснює банк, як юридична особа, а не його структурні підрозділи (відділення, філії). Також, сукупність нормативного регулюванні діяльності банків надає можливість відповідачу як ідентифікувати особу, так і обліковувати виконанні ним та банком операції.

Національний банк України неодноразово у своїх листах від 18.04.2014 року №12-311/18058, від 23.04.2014 року №25-111/18824, від 31.07.2014 року за №47-604/41267 наголошував на сприянні банків у розблокуванні особистих рахунків та забезпечення можливості використання платіжних карток, емітованих в АРК та м. Севастополі.

Так, в листі за №47-604/41267 від 31.07.2014 року «Щодо виконання вимог законодавства та вжиття заходів із захисту фінансових інтересів кримських переселенців» Національний Банк України з огляду на докладання банківською системою максимальних зусиль з метою створення сприятливих умов громадянам України для виконання зобов`язань та захисту їх фінансових інтересів нагадує стосовно необхідності виконання вимог листа Національного банку України від 23.04.2014 року №25-111/18824 щодо сприяння пред`явникам довідок про реєстрацію місця проживання/перебування осіб, які переселяються з Автономної Республіки Крим та м. Севастополя на материкову частину, із зазначенням факту переселення, у частині розблокування їх особистих рахунків та забезпечення можливості використання платіжних карток, емітованих в АРК та м. Севастополі, а також, у разі необхідності прискореного відкриття нових рахунків, випуску карток для зарахування соціальної допомоги, пенсії тощо. Національний банк України звертав увагу на необхідність дотримання рекомендацій державного регулятора.

Разом з тим, у зазначеній справі, щодо виконання відповідачем листа НБУ , банк надав лист в якому посилається на те, що листи Національного Банку України не є нормативно-правовими актами та носять лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер.

Таким чином, банк заперечуючи наведені позивачем докази та обставини, на їх спростування доказів не надав. Офіційної інформації щодо обставин, на які банк посилається в листі від 13.08.2019 року, не надав. Проте, відповідно до вимог постанов Правління Національного Банку України банк зобов`язаний мати положення про облікову політику банку, а також методологію та процедури з бухгалтерського обліку, що цю політику регламентують.

У правовідносинах з банком, позивач є споживачем і у порівняні з банком слабшою стороною. Отже разом із застосуванням закону має бути забезпечено особливий захист людини як більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін цивільно-правових відносин.

Проте, як вбачається у даній справі, АТ «Приватбанк», використовуючи своє положення більш сильного суб`єкта у спірних правовідносинах, як не навів підстав та обставин наявності у позивача платіжних карток банку, так і не надав інших обґрунтованих заперечень на доводи позивача, які б сприяли встановленню заблокованих рахунків, їх номерів , шляхів вирішення забезпечення прав позивача, як клієнта банку.

Таким чином, враховуючи обставини справи, вимоги наведених норм закону колегія суддів вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» належним чином не виконувало свої зобов`язання із обслуговування карткових рахунків ОСОБА_1 , оскільки обмежило його права щодо розпорядження рахунками та грошовими коштами, що знаходяться на цих рахунках, в результаті чого банк зобов`язаний розблокувати рахунки.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому в силу принципу диспозитивності колегія суддів йому юридичну оцінку не надає.

На підставі викладеного, статей 1066,1074 ЦК України, керуючись статтями 367,374,376,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2017 року в частині відмови у задоволенні вимог про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, які знаходяться на рахункам в межах фактичного залишку коштів шляхом негайного розблокування рахунків скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 грошовими коштами, що знаходяться:

на пенсійному рахунку ОСОБА_1 ( карта № НОМЕР_1 ) в межах фактичного залишку коштів шляхом розблокування пенсійного рахунку;

на розрахунковому рахунку ( карта № НОМЕР_2 ) в межах фактичного залишку коштів шляхом розблокування розрахункового рахунку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г. Чорна

Повне судове рішення складено 23 серпня 2019 року

Суддя І.В. Склярська