Дата документу 02.12.2019 Справа № 317/4272/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/4272/18 Головуючий у 1-й інстанції: Мінгазов Р. В.
провадження № 22-ц/807/2614/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Поляков О.З.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 01.04.2014р. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.

Зазначив, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до його умов, у зв`язку з чим станом на 15.11.2018р. має заборгованість у сумі 18 669,44 грн., яка складається з наступного: 1479,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 15824,84 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 865,21 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2014р. у розмірі 18869,44 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 , отримавши копію апеляційної скарги банку 26.07.2019р., відзиву на неї не надав, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтями 19, 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018р. № 519 змінено тип та найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», проведено державну реєстрацію вказаних змін.

01.04.2014р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідач надав згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомлений у письмовому вигляді та зобов`язася регулярно ознайомлюватися із їх змінами на банківському сайті www.ргіvаtbаnk.uа, що підтверджується його особистим підписом у заяві /а.с. 6/.

Суд вказував, що з матеріалів справи не вбачається, що відповідачу був наданий кредитний ліміт на кредитну картку.

До матеріалів справи додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», однак з вказаного документу не встановлено, які саме умови (процентна ставка, пільговий період, обов`язковий щомісячний платіж, пеня, інше) розповсюджуються на карту відповідача /а.с. 7/.

Судом також зазначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, але матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредитний ліміт в розмірі 2500,00 грн. та скористався ним шляхом використання кредитних грошових коштів.

У позовній заяві та згідно з розрахунком заборгованості станом на 15.11.2018 року, який долучено до неї, банк стверджує, що відповідач має заборгованість по відсоткам з користування кредитом в розмірі 1479,39 грн., за нарахованою пенею в розмірі 15824,84 грн., а також за штрафами в розмірі 1365,21 грн.

Однак суд вважав, що, оскільки з позовної заяви та з вказаних вище розрахунків слідує, що у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту, яка з урахуванням положень статті 534 ЦК України щодо черговості погашення складових заборгованості у випадку відсутності таких умов у договорі погашається в останню чергу, банк не довів своїх вимог щодо наявності заборгованості по відсотках, пені та штрафам.

Отже, суд відмовив в задоволенні позову банку за підставами його недоведеності.

В апеляційній скарзі банк наголошує на тому, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так згідно з анкетою-заявою відповідач приєднався до умов кредитного договору, надавши згоду, що вони складаються з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 яких банку надано право встановлювати та змінювати кредитний ліміт. Банк вказує, що відповідачу було видано картку, відкрито картковий рахунок, надано кредитний ліміт, але відповідач нараховану заборгованість не погасив. Щодо розміру заборгованості банк зазначав, що протягом дії кредитного ліміту до програмних комплексів банку було внесено ряд змін, наслідком чого стало оновлення форми розрахунку заборгованості, тому розрахунок був складений з двох частин (до змін у програмі, після змін у програмі). В першій частині зазначена заборгованість станом на 31.08.2015р., яка містить тіло кредиту, а у другій частині відображено заборгованість станом на 15.11.2018р., у якій у зв`язку з продовженням відповідачем користуватися кредитом змінились складові заборгованості.

Крім того, банк зазначає в скарзі, що в розрахунку заборгованості відображено покроково всі дати, в яких була зміна в кредитній угоді. Та зазначає також, що внесені позичальником кошти спрямовувались, перш за все, на сплату тіла кредиту, яке станом на день розрахунку заборгованості 15.11.2018р. було повністю погашене. Тому просив стягнути з відповідача залишок заборгованості за відсотками, пенею та штрафами в загальній сумі 18 669,44 грн.

Відповідач у цій справі до судових засідань не з`являвся, відзиву на позовну заяву та апеляційну скаргу не надавав, письмових пояснень до матеріалів справи не спрямовував.

Суд відмовив в задоволенні позову банку у зв`язку з його недоведеністю, та колегія погоджується з цим висновок суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає застосованим судом нормам матеріального права.

Із письмової анкети-заяви, підписаної ОСОБА_1 01.04.2014р., вбачається, що він взагалі не зазначив, яку послугу у Приватбанку він мав намір отримати ( а.с. 6). Заяв про визнання позову в частині або повністю від нього не надходило, зокрема, щодо отримання ним будь-якої картки на підставі вказаної анкети-заяви.

З анкети-заяви від 01.04.2014р., підписаної ОСОБА_1 вбачається, що у ній зазначено друкованим стандартним текстом «Я согласен с тем, что данное заявление вместе с Памяткой клиента, Условиями и правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами составляют между мной и банком договор о предоставлении банковских услуг. Я ознакомился с договором о предоставлении банковских услуг до его заключения и согласен с его условиями. Экземпляр договора о предоставлении банковских услуг согласен получить путем распечатки с сайта http://privatbank.ua. Условия и правила предоставления банковских услуг размещены на сайте Приватбанка www . privatbank.com.ua. Я обязуюсь исполнять требования Условий и Правил предоставления банковских услуг, а также регулярно самостоятельно знакомиться с их изменениям на сайте www.privatbank.com.ua» ( а.с. 6).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна": "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна "GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/(а.с. 7-21).

Саме на цьому наголошував в позовній заяві банк, вважаючи, що в такий спосіб

відповідач приєднався до договору, складовими якого є вищезазначені Умови та правила

надання банківських послуг, а також Тарифи банку.

Між тим, вказані надані банком Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи не підписані відповідачем. Відтак, банком не доведено, що Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи, надані ним до позовної заяви, є складовими кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1 на підставі анкети-заяви від 01.04.2014р., зважаючи на те, що вони не підписані останнім.

Оскільки за положеннями статті 1055 ЦК України передбачена письмова форма кредитного договору, то у відповідності до ст.. 207 ЦК України умови договору про надання кредиту вважаються узгодженими лише будучи викладеними у письмовій формі, яку підписано сторонами.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Отже, тільки ті умови, які викладені у анкеті-заяві, вважаються погодженими позичальником, який своїм підписом підтвердив цей факт.

У цьому сенсі колегія вважає, що договору приєднання, на чому наполягає банк, не відбулось.

Таких висновків колегія дійшла з урахуванням матеріалів справи та правової позиції ВП ВС, висловленої у постанові від 03.07.2019р.

Так, Велика Палата у зазначеній постанові вказувала, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

А тому на їх підставі не можна визначати заборгованість по відсоткам, пеню, штрафи.

До того ж, матеріалами справи не доведено також і отримання відповідачем на підставі анкети-заяви від 01.04.2014р. будь-якої картки. Так, зокрема, анкета-зава не містить зазначення клієнтом про намір отримання будь-якої картки, відомостей про її фактичне вручення відповідачу. Не надано на підтвердження цим обставинам і будь-яких інших доказів, зокрема, світлин відповідача з отриманою карткою та інших, які б достеменно свідчили про отримання картки відповідачем та використання її саме останнім.

Отже суд, дослідивши надані банком докази, обґрунтовано визнав недоведеними його позовні вимоги щодо факту існування між сторонами кредитних правовідносин, а отже і наявності у відповідача перед позивачем кредитної заборгованості.

Беручи до уваги все вищезазначене, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, а тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 38-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише

у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне

значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

П останова прийнята, складена та підписана 02 грудня 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Поляков О.З.