КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року

справа 2-632/10

провадження № 22-ц/824/12845/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Щербенко А.С.

учасники справи:

апелянт (особа, що не брала участі у справі ) - ОСОБА_1

позивач - Приватне акціонерне товариство «Дельта Банк»

відповідач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Дісент груп», ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2010 року у постановленого під головуванням судді Букіної О.М. в справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку « УкрСиббанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дісент Груп», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2009 року позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дісент Груп», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просив суд , з урахуванням уточнень позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 18 січня 2010 року у розмірі 5 463 747, 27 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає еквівалент, 701 013,65 швейцарських франків, що складається з заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 4 838 075,51 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає еквівалент 620 738, 25 швейцарських франків, заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 540 439,28 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає еквівалент 69 339,83 швейцарських франків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 56661,40 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає еквівалент 7 269,82 швейцарських франків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 28 571,08 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає еквівалент 3 665,75 швейцарських франків. Крім того, просив стягнути солідарно з відповідачів держмито у розмірі 1700,00 гривень та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 кривень.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2010 року позов акціонерного комерційного інноваційного банку « УкрСиббанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Дісент Груп», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ТОВ «Дісент груп», ОСОБА_2 ,та ОСОБА_3 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 5 463 747, 27 грн, держмито в розмірі 1700, 00 грн. та 120, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, а всього стягнути 5 465 567 гривень 27 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, та постановити нове про відмову у задоволенні позову. Судові витрати покласти на позивача.

Вважає, що судом першої інстанції при постановленні рішення було вирішено питання про права та інтереси скаржника. Вказує, що їй невідомо було про існування кредитного договору та договору поруки, укладеного її чоловіком. Згоди на укладення договору поруки вона не надавала. Про існування оскаржуваного рішення дізналась тільки після відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що на час звернення позивача до суду із позовом порука за договором припинилась відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, відтак є необґрунтований висновок суду про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні представником апелянта заявлено клопотання про заміну сторони правонаступником, яке судом було задоволено та замінено АКІБ «Укрсиббанк» правонаступником ПАТ «ДельтаБанк».

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із невиконання відповідачами умов кредитного договору

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дісент груп» було укладено Кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 700 320, 00 швейцарських франків, строком до 23 серпня 2018 року, зі встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 8,99% річних (а.с.10-23).

Позивач виконав умови договору кредиту та надав відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Дісент груп» кошти передбачені умовами кредитного договору у повному обсязі.

Між тим, відповідач ТОВ «Дісент груп» умов договору кредиту не виконало і станом на 18 січня 2010 року заборгував позивачу суму коштів у розмірі 5 463 747, 27 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає еквівалент, 701 013, 65 швейцарських франків, що складається з заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 4 838 075, 51 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає еквівалент 620 738, 25 швейцарських франків, заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 540 439, 28 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає еквівалент 69 339, 83 швейцарських франків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 56 661, 40 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає еквівалент 7 269, 82 швейцарських франків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 28 571, 08 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає еквівалент 3 665, 75 швейцарських франків, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.7-9, 96-102).

Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися, не пізніше визначеного графіком дати кожного календарного місяця протягом всього строку дії Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3.5 Кредитного договору погашення нарахованих процентів повинно відбуватися з 01 по 10 число кожного місяця, наступним за тим, за який були нараховані такі проценти.

Відповідно до п. 6.1.2 Кредитного договору сторони керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525, 611 Цивільного кодексу України, погодили, що Банк має право визначити термін повернення кредиту таким, що настав згідно п. 1.2.2 цього Договору, та вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Згідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

На забезпечення виконання зобов`язання були укладені договори поруки між позивачем та ОСОБА_3 за № 136087 від 23 серпня 2007 року (а.с.24-25) та між позивачем та ОСОБА_2 за № 136083 від 23 серпня 2007 року ( а.с. 26-27),

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з п.1, п.2 ст. 554 ЦК України у разі порушення Боржником зобов`язання забезпеченого порукою, Боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні Боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до укладених договорів поруки Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання ТОВ «Дісент груп» усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору № 0 від 23 серпня 2007 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до п. 1.3 вищенаведених договорів поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Відповідно до п. 1.4 вищенаведених договорів поруки відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною.

Відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження № НОМЕР_1 від 05 вересня 2004 року ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

Звертаюсь з апеляційною скаргою представник апелянта посилалась на те, що примусове стягнення спільного майна на підставі оскаржуваного рішення суду порушує права та інтереси скаржника, оскільки майно набуте під час шлюбу, як об`єкт спільної сумісної власності, буде предметом обтяжень/стягнень з метою погашення заборгованості чоловіка перед фінансовою установою

На підставі ч. 4 ст. 65 СК укладений одним із подружжя договір створює обов`язки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім`ї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сім`ї.

Частиною 1 ст. 553 ЦК визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст. 73 СК за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Оскільки договір поруки укладено не в інтересах сім`ї, він не породжує для другого з подружжя ніяких обов`язків і за зобов`язаннями поручителя за цим договором. За зобов`язаннями того з подружжя, хто є поручителем, стягнення може бути накладено лише на особисте майно поручителя. Кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України захисту підлягає не будь - яке право особи, яка звертається до суду з позовом, а лише порушене право. До того ж порушення такого права повинно бути допущене відповідачем, а не іншою особою.

Таким чином, права ОСОБА_1 як дружини ОСОБА_2 , який виступає поручителем за кредитним договором, права не порушені, відтак підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, відтак підстав для скасування рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 05 грудня 2019 року

Суддя-доповідач

Судді