Житомирський апеляційний суд
Справа №284/99/19 Головуючий у 1-й інст. Діброва О. В.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №284/99/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Народицької державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Народицького районного суду Житомирської області від 27 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Діброви О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати незаконною постанову завідувача Народицької державної нотаріальної контори №23/02-31 від 17 січня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнати за нею право власності на 2/3 частки на депозитний рахунок № НОМЕР_1 з належними відсотками та компенсаціями в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») після померлого ОСОБА_4 .

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що вказаний депозитний рахунок було відкрито на ім`я її чоловіка ОСОБА_4 , під час перебування останнього з нею у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер. Після його смерті вона та батьки спадкодавця у встановлений законом строк прийняли спадщину.

ОСОБА_1 вважає, що депозитні кошти, які зберігаються на цьому рахунку, є спільною сумісною власністю подружжя, й відповідно, 1/2 частина цих коштів належить їй, а інша частина повинна бути включена до спадкової маси, з якої вона вправі успадкувати 1/6 частину від загальної грошової суми.

Однак, постановою завідувача Народицької державної нотаріальної контори №23/02-31 від 17 січня 2019 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя на депозитний рахунок № НОМЕР_1 з належними відсотками та компенсаціями з тих підстав, що від матері спадкодавця ОСОБА_2 надійшла заява про те, що депозитний вклад не є спільним сумісним майном подружжя.

Позивач вважає, що такі дії нотаріуса не відповідають вимогам закону та порушують її права.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 27 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку грошових коштів, що перебувають на депозитному рахунку № НОМЕР_1 , з належними відсотками та компенсаціями, відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі по 96 грн. 05 коп., з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, - про задоволення позову в цій частині.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку щодо правомірності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки від державного нотаріуса не надійшло жодного запиту про надання додаткових відомостей, документів, інформації або наявність будь-яких спорів, в тому числі і в судовому порядку, про факт належності коштів. Крім того, при дослідженні доказів судом першої інстанції було безпідставно взято до уваги твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що кошти, які містяться на депозитному рахунку, були зароблені спадкодавцем під час виробничої практики за кордоном та вони не є спільною сумісною власністю подружжя, при цьому, не враховано, що відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження даного факту.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 вересня 2017 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8).

24 січня 2018 року на ім`я ОСОБА_4 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 на суму 55000 грн. (а.с.151-155).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.7).

Спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_1 , а також батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1

17 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Народицької державної нотаріальної контори із заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право власності на 1/2 частку депозитного рахунку № НОМЕР_1 з належними відсотками, компенсаціями в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.10).

17 січня 2019 року завідувачем Народицької державної нотаріальної контори В.І.Фрусевич винесено постанову №23/02-31, відповідно до якої було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя на депозитний рахунок № НОМЕР_1 з належними відсотками, компенсаціями в ПАТ КБ «Приватбанк» після померлого ОСОБА_4 (а.с.16).

Вказана відмова обґрунтована тим, що 10 грудня 2018 року до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 , яка стверджує, що грошові кошти, які знаходяться на вказаному депозитному рахунку, не належать до спільного майна подружжя, оскільки були внесені на рахунок ще до реєстрації шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно з положеннями ч.1 ст. 49 Закону України « Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема, за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України « Про нотаріат», не є вичерпним.

Відповідно до підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, у разі смерті одного із подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

У повідомленні, що надсилається спадкоємцям померлого, які прийняли спадщину, зазначається склад спільного майна подружжя, на частку якого другий із подружжя , що є живим, просить видати свідоцтво про право власності, а також роз`яснюється право на звернення до суду у випадку оспорювання спадкоємцями майнових вимог того з подружжя, що залишився живим.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 заперечувала ту обставину, що депозитний вклад є спільним сумісним майном спадкодавця та ОСОБА_1 , й спір між ними не вирішений в судовому порядку, нотаріус правомірно відмовив у вчиненні зазначеної нотаріальної дії.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на Ѕ частину спільного сумісного майна.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину зазначеного вище депозитного вкладу.

За правилами ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно з ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Оскільки договір банківського вкладу був укладений спадкодавцем під час перебування у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , за згодою останньої та в інтересах сім`ї, депозитні кошти, відсотки та передбачені умовами договору компенсаційні виплати є спільним сумісним майном подружжя.

Враховуючи вищезазначене, рішення Народицького районного суду Житомирської області від 27 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, - про визнання за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину депозитного вкладу з належними відсотками та компенсаційними виплатами, який зберігається на депозитному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_4 .

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Народицького районного суду Житомирської області від 27 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя,- скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину депозитного вкладу з належними відсотками та компенсаційними виплатами, який зберігається на депозитному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_4 .

Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання незаконною постанови завідувача Народицької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 26 листопада 2019 року.