Справа №6-2298/10
Провадження №6/751/172/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Косач І. А.

при секретарі Летяга М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

16.08.19. приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д.В. звернувся до суду з поданням, згідно якого просить дозволити приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Ляпіну Дмитру Валентиновичу примусово проникнути до житла боржника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_1 - квартира АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, номер посвідчення 0008, дата видачі посвідчення 30.05.2017, знаходиться виконавче провадження № 59056514 з примусового виконання виконавчого листа № 6-2298/10 від 17.11.2010, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариство «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором та судові витрати, всього у сумі 444 561,46 грн.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено; під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що на праві власності у боржника відсутні кошти та/або цінності на які можливо звернути стягнення; інформація про номери рахунків, відкритих боржником та/або сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь боржника в ДРФО відсутня; згідно з відповідями Пенсійного фонду України, інформацію про боржника як особу, яка працює за трудовим чи цивільно-правовим договором, про боржника, як особу, що отримує пенсію, про останнє місце роботи не знайдено.

За інформацією Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», за боржником на праві приватної власності зареєстровано 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , на яку постановою приватного виконавця від 05.06.19. накладено арешт.

Згідно з повідомленням Територіального сервісного центру № 8046 РСЦ МВС в м. Києві за боржником зареєстрований транспортний засіб, відповідно до Постанови приватного виконавця від 05.06.2019 року на зазначений транспортний засіб накладено арешт. На дату написання подання, зазначений транспортний засіб не виявлено.

Також, в межах виконавчого провадження встановлено відсутність іншого майна, належного боржнику, та на яке можливо звернути стягнення.

05.06.19. боржнику направлено вимогу (вих. № 1191) щодо присутності при проведенні перевірки майнового стану та здійснення виконавчих дій за адресою реєстрації місця проживання, а саме АДРЕСА_2 о АДРЕСА_3 :00 годин 10.06.2019 року. Зазначена вимога направлена боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, та за адресою зареєстрованого місця проживання (ШКІ № відправлення 134), відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Акту приватного виконавця від 10.06.2019 року, складеного за участю понятих, у вказаний час за зазначеною адресою боржник був відсутній, доступу до приміщення не надано. Таким чином боржником не виконано вимогу приватного виконавця, що свідчить про свідоме ухилення ним від виконання судового рішення та вимог приватного виконавця.

Відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника від 10.06.19. було здійснено опис та накладено арешт на вищевказану квартиру за адресою АДРЕСА_2 .

Отже, незважаючи на вихід за місцем проживання боржника, виконавцю неможливо здійснити перевірку майнового стану боржника, виявити інше майно та кошти, що належать боржникові, та на які можливо звернути стягнення, з причин незалежних від приватного виконавця. Примусове проникнення до житла боржника, залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення, встановлення майнового стану боржника, виявлення майна та коштів, що належать боржникові.

Зважаючи, що квартира АДРЕСА_1 - єдине встановлене місце проживання боржника, відповідно до відомостей виконавчого провадження, наявні обґрунтовані підстави вважати, що в даній квартирі знаходиться майно та(або) кошти боржника, на які можливо звернути стягнення. Також, в разі подальшого звернення стягнення на зазначений об`єкт нерухомого майна, для об`єктивної оцінки вартості при примусовій реалізації, необхідно забезпечити доступ приватного виконавця до зазначеного житла.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд вказаного подання без його участі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, номер посвідчення 0008, дата видачі посвідчення 30.05.2017, знаходиться виконавче провадження № 59056514 з примусового виконання виконавчого листа № 6-2298/10 від 17.11.2010, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариство «Альфа-Банк»» заборгованості за кредитним договором та судові витрати, всього у сумі 444 561,46 грн.

З тексту подання та наданих до суду доказів вбачається, що 10.06.19. приватним виконавцем було здійснено один вихід до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою перевірки її майнового стану, однак двері ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт державного виконавця.

Згідно з ч. 1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено зобов`язання виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п.1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1948 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якою встановлено межі застосування обмежень прав, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою з усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Також, згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Зазначене дає підстави для висновку, що до подання державного (приватного) виконавця мають бути долучені копії належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченні терміну зберігання тощо).

Право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Однак, відомості про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, які б направлялися на її адресу, зазначену у виконавчому документі, в матеріалах подання відсутні, а також відсутні дані про отримання боржникам будь-яких інших повідомлень, викликів та вимоги приватного виконавця про надання доступу до житла.

Крім того, судом встановлено, що державним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, для її належного виклику, які не потребують примусового проникнення до житла.

Одночасно доказів факту присутності боржника у вказаному жилому приміщенні 10.06.19. о 08-00 годині, суду не надано, відтак твердження виконавця про те, що боржник навмисно не надає приватному виконавцю доступ до даного житлового приміщення, суд вважає необґрунтованим.

Державним виконавцем не надано суду належних доказів повідомлення боржника з метою безперешкодного доступу до житлового приміщення квартири про дату, час та намір вчиняти виконавчі дії щодо опису майна боржника.

За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять доказів про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження, а відповідно і фактів умисного ухилення її від виконання покладених на неї зобов`язань, тому суд вважає, що подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власника квартири та/або осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 5, 18, 28 Закону України «про виконавче провадження», ст.ст. 4, 76-81, 95, 247, 258-260, 263, 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя І. А. Косач