Єдиний унікальний номер 235/457/17
Номер провадження 22-ц/804/2500/19
Головуючий в 1 інстанції Данилів С. В.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

28 серпня 2019 року Колегія суддів Донецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Азевича В.Б.

суддів: Никифоряка Л.П., Санікової О.С.

розглянувши заяву про самовідвід судді у цивільній справі №235/457/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спадковим майном.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2017 року в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 07 червня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Зазначена справи № 235/457/17 надійшла до Донецького апеляційного суду (м. Бахмут).

27.08.2019 року при автоматизованому розподілі судової справи між суддями був визначений склад колегії суддів: Азевич В.Б. - суддя доповідач, судді - Никифоряк Л.П., Санікова О.С.

Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну

важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07 червня 2017 року у складі суду: головуючий-суддя Азевич В.Б., судді Краснощокова Н.С., Новосядла В.М. апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 07 червня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно ч.3 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної інстанції або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно із частиною 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що заява про самовідвід судді Азевича В.Б. підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 37, 39 - 41 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву судді Азевича Володимира Броніславовича про самовідвід задовольнити.

Справу передати для повторного автоматизованого розподілу з метою заміни судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.Б. Азевич

Л.П. Никифорк

О.С. Санікова