РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/374/19
Провадження № 2-о/327/18/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2019 року смт. Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Завіновської А.П.,

при секретарі судового засідання - Літвіновій Т.А.

за участю представника заявника - адвоката Комаря Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Розівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

12.11.2019 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із наведеною вище заявою, в обґрунтування якої зазначав наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в м. Макіївка Донецької області померла його мати - ОСОБА_2 . Після смерті останньої відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 6,55 га, яка розташована на території Кузнецівської сільської ради Розівського району Запорізької області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 029589, виданого на підставі рішення Кузнецівської сільської ради від 28.04.2000 року № 2, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 373.

На час відкриття спадщини він постійно проживав разом із матір`ю, - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та доглядав за нею до часу її смерті.

Він є єдиним спадкоємцем померлої, у зв`язку з чим, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Водночас державним нотаріусом було надано відповідь про неможливість видачі відповідного свідоцтва через те, що надані ним докази сумісного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, видані на тимчасово окупованій території України, а тому йому було рекомендовано звернутися для вирішення цього питання до суду.

З огляду на вказане, заявник ОСОБА_1 просив встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Ухвалою судді Розівського районного суду Запорізької області від 13.11.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до судового розгляду на 14 год. 00 хв. 03.12.2019 року (а.с. 16).

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, надав повноваження на представництво його інтересів в суді своєму представнику - адвокату Комарю Г.І. (а.с. 17, 22-24).

Представник заінтересованої особи - Розівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Окрім цього, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, додатково повідомивши, що не заперечує проти задоволення зазначених у заяві вимог (а.с. 19, 21).

Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити у відсутність вказаних осіб.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Комар Г.І., підтримав вимоги, викладені у заяві, та просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що вони є родичами заявника та його померлої матері, а тому їм відомо, що ОСОБА_2 на час смерті проживала разом зі своїм єдиним сином - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо (далі - Постанова).

У п. 23 Постанови роз`яснено, що у разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Виходячи з положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За змістом п.п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, у віці 86 років померла ОСОБА_2 (а.с. 4).

Померлій ОСОБА_2 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 029589, виданого згідно рішення Кузнецівської сільської ради від 28.04.2000 року № 2, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 373, належала земельна ділянка площею 6,55 га, яка розташована на території Кузнецівської сільської ради Розівського району Запорізької області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема на зазначену вище земельну ділянку, внаслідок чого заявник ОСОБА_1 звернувся до Розівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Разом з тим, листом державного нотаріуса від 23.09.2019 року за № 860/01-16, ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, оскільки на підтвердження постійного проживання з останньою на момент смерті, заявником було надано документи, видані на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 11).

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_2 і заявником ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження останнього, де в графі «мати» зазначена ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно до копій паспортів, заявник ОСОБА_1 та померла ОСОБА_2 були зареєстровані за однією адресою а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 9).

Також, місце реєстрації заявника та померлої за однією адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою № 2331/000055 від 28.10.2014 року та довідкою № 2331- від 15.04.2019 року, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 6, 10).

Окрім цього, факт того, що заявник ОСОБА_1 дійсно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується також довідкою № 1045 від 07.06.2017 року виданою ТОВ «Керуючої компанії - АльянсГрад» та лікарським свідоцтвом про смерть № 446 від 06.06.2016 року (а.с. 12, 13).

Аналізуючи наведені докази, у тому числі і надані в судовому засіданні свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показання, суд доходить висновку, що факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини є доведеним, враховуючи при цьому відсутність спору про право з огляду на матеріали справи.

З урахуванням наведеного, суд задовольняє заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем - ОСОБА_2 , у квартирі АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини, - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції, - Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2019 року.

Суддя: А.П. Завіновська