П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 2 серпня 2018 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Бакуменко А.В. в місті Краматорськ Донецької області, в справі номер 234/10248/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2017 року до Краматорського міського суду Донецької області звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ПАТ «Страхова компанія «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.01.2017 року о 10 годині 00 хвилин в м. Краматорську на вул. Беляєва біля будинку 105 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та водія ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом Mersedes Benz VITO 108, державний номер НОМЕР_2 . Внаслідок даної пригоди транспортні засоби зазнали механічні ушкодження.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 13.01.2017 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача ОСОБА_1 становить 90002,58 грн., вартість матеріального збитку - 54921,44 грн., вартість проведення експертизи - 650,00 грн.

Страхова компанія виплатила страхове відшкодування в розмірі 37000,00 грн.

Крім того, діями відповідача позивачу ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 15000,00 грн. Також внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, витрати на лікування склали 2100,25 грн.

Тому, позивачі просили суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 вартість відновлюваного ремонту в розмірі 53002,58 грн. та судовий збір в розмірі 640,00 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість матеріальної шкоди в розмірі 2100,25 грн., вартість моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. та судові витрати - вартість послуг евакуатора в розмірі 1000,00 грн., вартість експертного дослідження в розмірі 650,00 грн. та судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 2 серпня 2018 року позов

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 17921,44 грн., витрати на проведення експертного дослідження - 650,00 грн. та вартість судового збору в розмірі 640,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в розмірі 500,00 грн. та вартість судового збору в розмірі 102,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», подав апеляційну скаргу, просив скасувати частково рішення Краматорського міського суду Донецької області від 2 серпня 2018 року в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» у відшкодуванні матеріальної шкоди 17921,44 грн., витрат на проведення експертного дослідження 650,00 грн. та вартості судового збору в сумі 640,00 грн. та змінити у відповідній частині рішення.

Доводами апеляційної скарги наведено, що при розгляді справи судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, дана невірна правова оцінка доказам, які містяться в матеріалах справи, висновки суду не відповідають обставинам та матеріалам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

АТ «Страхова компанія «ТАС» (приватне) не здійснює страхову діяльність у вигляді обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є членом МТСБУ, а тому не укладало договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ8720717 від 22.06.2016 року із ОСОБА_3 , як власником автомобіля Mersedes, державний номер НОМЕР_2 . Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ8720717 від 22.06.2016 року укладено з Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», .

Залучення ПАТ «Страхова компанія «ТАС», як відповідача у даній справі, є некоректним та безпідставним.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оскільки відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині спору про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 17921,44 грн., витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 650,00 грн., вартості судового збору в сумі 640,00 грн., апеляційний суд переглядає рішення суду саме в цій частині.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням

особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 06.01.2017 року о 10 годині 00 хвилин в м. Краматорську, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Mersedes Benz VITO 108, державний номер НОМЕР_2 , по обледенілому покриттю по вул. Бєляєва від вул. Бикова в напрямку вул. Хабаровська, біля буд. 105 не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 13.01.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 13).

З довіреності від 23.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 експлуатувати та розпоряджатися, належним йому транспортним засобом марки Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 12).

З заяви про страхове відшкодування від 9 лютого 2017 року видно, що ОСОБА_2 просив АТ «Страхова група «ТАС» здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП, в розмірі 37000,00 грн. (а.с. 26, 49, 63).

Відповідно до висновку №37/17 експертного авто товарознавчого дослідження від 24.02.2016 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , становить 90002,58 грн., ринкова вартість автомобіля становить 133477,00 грн., вартість матеріального збитку становить 54921,44 грн. (а.с. 91-94).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «ТАС» в частині спору про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 17921,44 грн., витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 650,00 грн. та судового збору в сумі 640,00 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості цих вимог саме в такому розмірі.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає закону та фактичним обставинам справи.

Згідно із ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що 06.01.2017 року о 10 годині 00 хвилин в м. Краматорську, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Mersedes Benz VITO 108, державний номер НОМЕР_2 , по обледенілому покриттю по вул. Бєляєва від вул. Бикова в напрямку вул. Хабаровська, біля буд. 105 не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до полісу №АЕ/8720717 від 22.06.2016 року договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ8720717 укладено ОСОБА_3 з Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (а.с. 138).

З заяви про страхове відшкодування від 9 лютого 2017 року видно, що позивач ОСОБА_2 просив АТ «Страхова група «ТАС» здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП, в розмірі 37000,00 грн. (а.с. 26, 49, 63).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час дорожньо-транспортної пригоди) (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (страховим лімітом).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Такий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Апеляційним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 уклав договір страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з Приватним

акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» відповідно до полісу №АЕ/8720717 від 22.06.2016 року.

Позивачем ОСОБА_1 подано позов про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС».

Відповідно до ліцензії №499974, серії АВ, яка є безстроковою, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» здійснює страхову діяльність у формі добровільного страхування життя (а.с. 139).

Отже, відповідач ПАТ «Страхова компанія «ТАС» не є страховиком за означеним вище полісом та не здійснює страхову діяльність у вигляді обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На зазначені обставини, суд першої інстанції уваги не звернув та помилково ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «ТАС».

Відтак, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами є позивач та відповідач, якими можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України сторони можуть брати участь особисто чи через представників.

За змістом норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати до участі у справі співвідповідачів та повинен вирішувати справу за тим позовом, що пред`явлений щодо тих відповідачів, які зазначені у ньому. Суд не може примушувати сторін до вчинення чи не вчинення тих чи інших процесуальних дій, оскільки це суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства. За правилами ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В силу покладених на суд процесуальних законом повноважень, він позбавлений можливості самостійно визначити суб`єктний склад учасників справи, проте встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, суд відмовляє у позові з цих підстав.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позов подано до неналежного відповідача.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про стягнення з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь позивача ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, витрат на проведення експертного дослідження та судового збору.

Враховуючи вимоги ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню судового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, правильно визначивши коло осіб - учасників справи.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 2 серпня 2018 року в частині спору про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, витрат на проведення експертного дослідження та судового збору - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та судових витрат у вигляді витрат на проведення експертного дослідження і судового збору - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 28 серпня 2019 року.

Суддя: