Справа № 404/279/18
Номер провадження 2/404/1465/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді Панфілової А.В.

при секретарі - Проскурні О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 24530, 98 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 18.12.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір б/н про отримання кредиту в розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки .

Відповідач станом на 17.12.2017 р. порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 24530, 98 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту 2092,47 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом- 477, 33 грн., заборгованість по пені -20554 ,94 грн. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 1156, 24 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1762 грн.

До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 33).

Відповідач до судового засідання надала відзив на позовну заяву з посиланням, що на ст. ст. 526,530,610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови

(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є

обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Для укладення договору основне значення мають істотні умови. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України).

Договір є видом правочину і для його укладення та чинності сторонами необхідно дотримуватись усіх тих вимог, які визначені у ст.203 ЦК України для будь - якого правочину.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З матеріалів які додані до позовної заяви слідує, що 18 грудня 2009 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети - заяви позичальника . Проте, в анкеті - заяві відсутні дані, що мені вручено та ознайомлено з основними умовами обслуговування та кредитування, а також Тарифами Банку. Банк не навів доказів, що саме ці тарифи, на які він посилається у позовній заяві, були надані мені. У анкеті - заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відсутня інформація про те, яка саме картка видається позичальнику, умови кредитування та строк її дії. Додані до позову матеріали не містять даних про те, що позивачем був відкритий картковий рахунок мені та яка саме видана картка (її номер та строк дії). До анкета - заяви позивач додав Довідку тарифи по картці кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, тип картки Віза Классік. проте , зазначена довідка не є підтвердження укладеного договору без номера та його умов, оскільки у довідці зазначено тип картки Віза Классік, а згідно анкети - заяви загалом не визначено яка карта видавалася.

Отже, позивач не надав суду доказів на підтвердження укладення кредитного договору та його умов на яких надавались кредитні кошти. Крім того, в наданій суду копії заяви, зазначено бажаний кредитний ліміт на суму 500 грн. Саме таку суму отримала .

Пунктом 4.4. Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України» затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 року, яка було чинне на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що залежно від виду операції та типу контрагентів первинні документи банку (паперові та електронні) класифікують за таклми ознаками: а) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державйих виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); б) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій).

Відповідно до п. 4.6. вказаного Положення, меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи:меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку).

Отже, достатніх доказів про отримання саме 3700,00 грн. за доданою до позову анкетою - заявою ОСОБА_1 не надав.

Відомості зазначені в розрахунку наданого Банком за договором б/н від 18.12.2009 року, жодним чином не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтується на припущеннях, так як Банком не надано жодних первинних бухгалтерських документів, виписок по рахунку, меморіального ордеру, що могли б свідчити про наявність заборгованості та сам факт надання кредиту у сумі 3700,00 грн.

Крім того, з наданого розрахунку не зрозуміло дату виникнення простроченої заборгованості, строк за який нараховано відсотки, пеню та штрафні санкції. Обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються за позовом, та дату їх виникнення Позивач не наводить.

Отже, в матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення, а тому відповідно до п. 1 ч.2 ст. 76 ЦПК України анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитного ліміту в сумі 3700,00 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, слід звернути увагу суду на наступне.

Відповідно до правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці .

Строк дії картки ОСОБА_1 у позовній заяві не зазначив та не надав жодних доказів на його підтвердження.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За приписами частин 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач вважає, що строк позовної давності за позовними вимогами «Приватбанку» сплив та наполягає на застосуванні судом наслідків пропуску строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі.

Судом встановлено наступні факти.

Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 18.12.2009 року ( а.с.9 -25).

Згідно позовних вимог та довідки (а.с.2-4, 5-8 ) заборгованість станом на 17.12.2017 р. - 24530, 98 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 2092,47 грн., заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом- 477, 33 грн., заборгованість по пені -20554 ,94 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 1156, 24 грн.

При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією і сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець

зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених

договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково в частині стягнення заборгованості по кредиту - 2092,47 грн., заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом- 477, 33 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 1156, 24 грн. Всього 3976,04 грн., оскільки відповідачем не виконуються взяті на себе зобов»язання, відповідно до умов укладеного кредитного договору.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в

повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним

договором.

Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В частині стягнення заборгованості по пені -20554 ,94 грн.. суд дійшов висновку щодо відмови, оскільки у відповідності до правової позиції, яка міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Позиція відповідача , щодо отримання лише 500грн.кредиту спростовується випискою по рахунку , відповідно до якої вбачається наявність зняття готівки та списання коштів. Вимога про застосування наслідків спливу позовної давності не ґрунтується на дійсних обставинах справи, оскільки згідно довідки банку від 22.11.18 року відповідач згідно даного кредитного договору отримувала п»ять карток, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня жовтня 2017 року( а.с.132).

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 285, 59 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 525-526, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.134-142, 265,268ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) до ОСОБА_2 ( ІПН- НОМЕР_1, 25000, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» - 3976,04 грн. заборгованості за кредитним договором та 285, 59 грн. судового збору.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда