ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
04 грудня 2019 року Новотроїцький районний суд
в складі : головуючого судді - Решетова В.В.
секретар судового засідання - Сушко Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в смт. Новотроїцьке Херсонської області справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Каховське лісове господарство» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку з час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування витрат як підзвітною особою, іншим кредитором та моральної шкоди
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Каховське лісове господарство» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку з час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування витрат як підзвітною особою, іншим кредитором та моральної шкоди, в подальшому позовні вимоги уточнив, вказуючи на те, що з 01.12.2003 року по 22.04.2019 року він працював головним механіком державного підприємства «Новотроїцьке лісове господарство». Відповідно наказу № 792 від 18.09.2018 року, ДП «Новотроїцьке лісове господарство» було припинено шляхом реорганізації, а саме - приєднання до ДП «Каховське лісове господарство». Наказом № 65-к від 22.04.2019 року його було звільнено з посади в зв`язку з реорганізацією підприємства. За час його роботи утворилася заборгованість з відшкодування йому витрат, понесених під час здійснення ним посадових обов`язків, що полягало у витрачанні власних коштів на відрядження, придбання матеріальних цінностей для підприємства, тощо, що становить 955,00 грн.. Оскільки відповідач провів розрахунок по заборгованості заробітної плати лише 01.10.2019 року, а не вдень звільнення, просив стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 22.04.2019 року до 30.09.2019року, що становить 28 977, 25 грн. та моральну шкоду в розмірі 6000,00 грн..
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання неодноразово не з`являється, про місце та час слухання був повідомлений належним чином, що вбачається з поштових повідомлень.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, або не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.
Судом встановлено та підтверджено трудовою книжкою від 06.05.1969 року позивача, що останній працював у ДП Новотроїцьке лісове господарство», яке реорганізоване в ДП «Каховське лісове господарство» з 01.12.2003 року по 22.04.2019 рік та був звільнений з роботи 22.04.2019 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України /а.с.5/.
Як слідує зі ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За вимогами ст. 94, 97 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.
Окрім того, питання оплати праці врегульовано і нормами Закону України «Про оплату праці». Так, ст. 1, 2 цього закону передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
На час звільнення не було проведено остаточний розрахунок з позивачем.
При цьому, самий розмір заробітної плати за два місяці до звільнення відповідачем не оспорюється і визнається.
З рахунку 685 Розрахунки з іншими кредиторами вбачається заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 900,00 грн.
Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
У відповідності з вимогами ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань суму.
Але, в порушення вказаних вимог чинного законодавства України, повний розрахунок з позивачем в день звільнення відповідачем, про що зазначено вище, не було проведено. Разом з тим, таку заборгованість виплачено на час прийняття даного рішення, позивач позовні вимоги в цій частині уточнив та просив стягнути лише середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, понесені ним витрати під час виконання його трудових обов`язків та моральну шкоду.
Згідно ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
Відповідно до абз. 3 п. 2 р. ІІ постанови КМУ №100 від 08.02.1995р. N 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
А за п. 5, 8 даної Постанови нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідач прострочив виплату позивачу розрахунку в день звільнення строком 155 календарні дні, починаючи з 22.04.2019 року (день звільнення, в який повинен був бути проведений розрахунок з працівником) по 01.10.2019 рік, день коли проведено розрахунок відповідача з позивачем.
Середньоденна заробітна плата позивача становить 186,95 грн., з врахуванням двох попередніх місяців перед звільненням.
Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд вказує на наступне.
Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з душевними стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї самої. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 2371 КЗпП України. Стаття 2371 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.
За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Отже, в звязку з тим, що роботодавець при звільненні працівника мав перед останнім заборгованість по нарахованій заробітній платі, тобто є порушення прав працівника по виплаті нарахованої заробітної плати, то відповідно є частково обґрунтованою вимога позивача про відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на порушення звичних умов життя та завдані невиплатою заробітної плати страждання, розмір моральної шкоди суд оцінює в 500,00 грн., оскільки на підтвердження завданої шкоди саме в розмірі 6000грн., позивач доказів не надав і не обґрунтував такий розмір.
За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України стягується судовий збір в сумі 768,40 грн. в дохід держави.
На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 258, 263, 265, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ДП «Каховське лісове господарство» про стягнення заборгованості середнього заробітку з час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування витрат як підзвітною особою, іншим кредитором та моральної шкоди - задовольнити частково.
в решті позовних вимог - відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте Новотроїцьким районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Решетов