Справа № 2-1324-364/11
провадження №2/457/219/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

07 листопада 2019 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого - судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 (правонаступниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням спільного часткового майна, -

в с т а н о в и в:

На розгляді у Трускавецькому міському суді Львівської перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 (правонаступниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням спільного часткового майна.

У судове засідання не з`явився повторно належним чином повідомлений позивач, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні просив залишити позовну заяву без розгляду, оскільки сторона позивача уже втретє не з`являється у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що сторона позивача не з`являлася у судове засідання ні 15 серпня 2019 року, ні 30 вересня 2019 року, ні 07 листопада 2019 року. 15 серпня 2019 року представник позивачки адвокат Паращак Н.Б. був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання (що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, штрих кодовий ідентифікатор поштового відправлення № 724), однак у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, з заявами, клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. 30 вересня 2019 року позивачка зверталася до суду з заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю ні її особистої явки, ні її представника адвоката Паращака Н.Б., однак жодних документів на підтвердження таких аргументів до заяви не долучено не було. Суд, аналізуючи отримане клопотання, прийшов до висновку, що, оскільки до клопотання не долучено документів на підтвердження аргументів позивача, то неявку сторони позивача слід розцінювати як неповажну. Ба більше, суд розцінює такі дії як зловживання своїми процесуальними правами та неповагу до суду. 07 листопада 2019 року станом на момент початку судового засідання, призначеного на 10 год. 00 хв. та яке розпочалося з невеликим запізненням у зв`язку з завершенням розгляду попередньої справи (о 10 год. 17 хв.), у залі судового засідання № 2 Трускавецького міського суду був з-поміж сторін у справі був присутній відповідач ОСОБА_5 . Даний факт вбачається та підтверджується протоколом судового засідання. Від сторони позивача, яка була повідомлена належним чином про час та місце судового засідання, жодних клопотань чи заяв на момент початку судового засідання, котре розпочалося з запізненням на 17 хвилин, до канцелярії суду не поступило. Отже, зважаючи на те, що попереднього разу (30 вересня 2019 року) сторона позивача не з`явилася у судове засідання, не надавши документів на підтвердження поважності неявки, а ще перед тим (15 серпня 2019 року) без жодних пояснень не з`явилася у судове засідання, суд приходить до переконання про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України», сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд України при розгляді справи № 6-3082цс16 (постанова від 01 листопада 2017 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, що задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Між тим, статтею 223 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання осіб (особи), які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 5 цієї статті у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позивачка своєю поведінкою не реалізувала свого права, а своєю неявкою у судове засідання продемонструвала неповагу до суду та зловживання процесуальними правами.

Таким чином, суд приходить до переконання, що сторона позивача зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та порушення встановлених цивільним процесуальним законодавством строків.

Як було вказано вище, за змістом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд наділений правом на залишення заяви без розгляду в разі повторної неявки позивача в судове засідання, якщо він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, незалежно від причин повторної неявки.

Зважаючи на всі обставини справи, з метою дотримання процесуальних строків, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 257 ЦПК України позивач має право звернутися до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Отже, враховуючи, що позовна заява залишена без розгляду в зв`язку із повторним неприбуттям позивача в судове засідання судові витрати не підлягають поверненню.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257, ст. 260 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 (правонаступниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням спільного часткового майна - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена впродовж п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області.

Суддя: В. І. Марчук