Справа № 461/5940/18 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1437/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ;

ОСОБА_8 - представника позивачів ОСОБА_3 і ОСОБА_6 та третьої особи - Львівського державного коледжу легкої промисловості;

Дмитрука М.О. - представника Львівського державного коледжу легкої промисловості; Поліщук О.С. - представника Львівської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради та апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Албіс Компані» товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед» на рішення Галицького районного суду міста Львова від 20 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_19 звернулися до суду з позовом до Львівської міської ради та Дочірнього підприємства «Альбіс компані» ТзОВ «Данім трейдінг ко лімітед», третя особа - Львівський державний коледж легкої промисловості, у якому просили суд:

1. Визнати незаконною та скасувати частково ухвалу Львівської міської ради від 19.05.2011 року № 463 «Про затвердження дочірньому підприємству «Албіс компані ТОВ «Діаніум трейдинг ко лімітед» Республіка Кіпр проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на АДРЕСА_2», а саме: п.п.1.1 пункту 1 згаданої ухвали.

2. Визнати недійсним договір оренди землі від 06.11.2011 року, укладений між Львівською міською радою та ДП «Албіс компані» ТОВ «Даніум трейдинг ко лімітед» на оренду земельної ділянки площею 0,0058 га під кадастровим номером НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (в подальшому - «спірна земельна ділянка»).

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачі є власниками квартир в будинку АДРЕСА_2 і тривалий час є користувачами прибудинкової території площею 220 м.кв. В 2016 році ними виконано роботи по благоустрою прибудинкової ділянки, вартість яких склала 323 844 грн. В подальшому, позивачам стало відомо, що на спірну земельну ділянку (яка фактично знаходиться у дворі будинку АДРЕСА_3, 06.10.2011 року між Львівською міською радою та ДП «Албіс компані» ТзОВ «Даніум Трейдинг ко лімітед» (в подальшому - «ДП») було укладено договір оренди землі на термін до 19.05.2021 року. Вважають, що даний договір оренди було укладено з порушенням закону з огляду на те, що станом на дату прийняття Львівською міською радою ухвали № 463, яка оспорюється позивачами, вже була постанова Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2011 року про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради від 20.09.2007 року № 1135 в частині даної земельної ділянки (т.1, а.с. 2-5).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнато незаконною та скасовано частково ухвалу Львівської міської ради від 19.05.2011 року № 463 «Про затвердження дочірньому підприємству Албіс компані ТОВ «Діаніум трейдинг ко лімітед» Республіка Кіпр проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на АДРЕСА_2», а саме: п.1 п.п. 1.1.

Визнано недійсним договір оренди землі від 06.11.2011 року, укладений між Львівською міською радою та ДП «Албіс компані» ТОВ «Даніум трейдинг ко лімітед» на оренду земельної ділянки площею 0,0058 га під кадастровим номером НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішено питання судових витрат (т.1, а.с. 281-284).

Дане рішення оскаржили відповідачі: Львівська міська рада та Дочірнього підприємства «Албіс Компані» ТзОВ «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед».

Апелянти просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважають, що поза увагою суду залишено те, що оскаржуваними ухвалою та договором не було порушено права та інтереси позивачів, оскільки спірна земельна ділянка на АДРЕСА_2 відноситься до земель комунальної власності, не є прибудинковою територією згаданого будинку і позивачі не були та не є, а ні власниками, а ні користувачами цієї земельної ділянки.

Вважають помилковим висновок суду про те, що ухвала Львівської міської ради від 20.09.2007 року № 1135 була обмежена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» та втратила чинність згідно цього закону ще у вересні 2010 року, оскільки згаданий Закон був прийнятий лише 16 вересня 2008 року та набрав чинності з моменту опублікування у жовтні 2008 року і такий не передбачає припинення чинності чи/або обмеження дії, рішення органу місцевого самоврядування, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вважають такими, що не заслуговують на увагу, висновки суду про незаконність оспорюваних ухвали та договору оренди з тих підстав, що ухвала Львівської міської ради від 20.09.2007 року № 1135 «Про погодження ДП «Албіс Компані» ТзОВ «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед» місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_2 » в частині земельної ділянки площею 0,0058 га була зупиненою у зв`язку із зверненням прокурора до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною та скасування окремих положень цієї ухвали, а у подальшому скасованою постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2011 року, оскільки вважають, що згадана ухвала Львівської міської ради від 20.09.2007 року №1135 є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування одноразового застосування, що вичерпує свою дію фактом її виконання, і така була виконаною в силу самого факту її прийняття, а тому є такою, що вичерпала свою дію одночасно з її прийняттям. А постанова Львівського окружного адміністративного суд від 08 квітня 2011 року у справі № 2а-5137/10/1370 вступила в законну силу лише 09 квітня 2013 року, а оскаржувана позивачами ухвала Львівської міської ради № 463 була прийнятою 19 травня 2011 року, тобто - до набрання законної сили судовим рішенням у справі №2а-5137/10/1370.

Звертають увагу на те, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а підставою відмови у погодженні документації із землеустрою - невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а оскільки на день розгляду Львівською міською радою проекту ухвали, яка оспорюється позивачами, відомостей про його невідповідність проекту чинному законодавству встановлено не було, а ухвала Львівської міської ради від 20.09.2007 року № 1135 про погодження ДП «Албіс компані» місце розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для відтворення пасажу „ Міколяша » вже була виконаною та вичерпала свою дію, то вважають, що підстав для відмови у його (проекту землеустрою) затвердженні рішенням органу місцевого самоврядування не було і ухвала Львівської міської ради від 19.05.2011 року № 463 в частині п.п.1.1 п.1 була прийнятою у спосіб та у порядку, передбаченому чинним на момент її прийняття законодавством.

Вважають, що судом безпідставно відмовлено у застосуванні позовної давності стосовно заявлених позовних вимог (том 2, а.с. 3-16, 23-25).

Один з апелянтів, ДП «Албіс Компані» ТзОВ «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед», за 35 хвилин до початку апеляційного розгляду справи (а саме: о 10-25 год. 07 серпня 2019 року) подав через канцелярію суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи, покликаючись у ньому на «раптову хворобу представника адвоката ОСОБА_20», однак не долучивши до цього клопотання будь-яких доказів про наведене у ньому.

Позивачі по справі та їхні представники категорично заперечили проти відкладення апеляційного розгляду справи, покликаючись на те, що буквально за 15-20 хвилин до початку апеляційного розгляду справи вони бачили в приміщенні Львівського апеляційного суду представника ДП «Албіс Компані» адвоката ОСОБА_20, знайомого їм з суду першої інстанції, про якого йдеться у клопотанні згаданого апелянта.

Як вбачається з примітки працівника канцелярії суду на клопотанні про відкладення розгляду справи, дане клопотання в канцелярію дійсно подав сам адвокат ОСОБА_20

За наведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності представника ДП «Албіс Компані» - на підставі поданих ним до матеріалів справи даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Львівської міської ради на підтримання доводів апеляційних скарг та заперечення цих доводів зі сторони позивачів та їхніх представників, а також представників третьої особи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги Львівської міської ради та Дочірнього підприємства «Албіс Компані» ТзОВ «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед» не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Порядок передачі земельних ділянок в оренду встановлено статтею 124 Земельного кодексу (ЗК) України.

У разі згоди орендодавця, якому земельна ділянка як об`єкт оренди належить на праві власності, між ним і орендарем укладається письмовий договір оренди, в якому обумовлюються умови оренди землі і невід`ємним додатком до якого є проект відведення земельної ділянки, згоду на розроблення якого у місті Львові дає Львівська міська рада.

Як стверджується матеріалами справи, Львівська міська рада ухвалою від 20.09.2007 року № 1135 «Про погодження ДП «Албіс Компані» ТзОВ «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед» (Республіка Кіпр) місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_2 » дала згоду згаданій юридичній особі на розроблення проекту відведення земельних ділянок, зокрема - і на АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 6).

Як також стверджується матеріалами справи, законність вище згаданої ухвали Львівської міської ради від 20.09.2007 року № 1135 неодноразово перевірялася в ході розгляду судами всіх інстанцій (до Верховного Суду України включно) спорів за позовами про визнання цієї ухвали незаконною та її скасування.

Зокрема, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2011 року (залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 листопада 2015 року) вище згадану ухвалу Львівської міської ради від 20.09.2007 року № 1135 було визнано незаконною та скасовано: з тих підстав, що її було прийнято з порушенням статей 84 («Право власності на землю держави»), 150 («Особливо цінні землі та порядок їх вилучення»), 151 («Порядок погодження питань, пов`язаних з вилученням (викупом) земельних ділянок для суспільних потреб або з мотивів суспільної необхідності») Земельного кодексу України та статті 19 Конституції України (т.1, а.с. 20-30).

В позовній заяві міститься посилання на вище згадані судові рішення, як на докази, якими позивачі обґрунтовують свої твердження про незаконність ухвали Львівської міської ради від 19.05.2011 року № 463 «Про затвердження дочірньому підприємству «Албіс компані ТОВ «Діаніум трейдинг ко лімітед» Республіка Кіпр проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на АДРЕСА_2» та позовну вимогу про скасування цієї ухвали в частині земельної ділянки на АДРЕСА_2 (статті 76 (ч.1), 77 ЦПК України).

В преамбулі ухвали Львівської міської ради від 19.05.2011 року № 463 «Про затвердження дочірньому підприємству «Албіс компані ТОВ «Діаніум трейдинг ко лімітед» Республіка Кіпр проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на АДРЕСА_2» дійсно міститься посилання на вище згадану ухвалу Львівської міської ради від 20.09.2007 року № 1135, як на правову підставу для прийняття цієї (№ 463) ухвали (т.1, а.с. 7).

В той же час, безспірним є те, що не може ухвала міської ради про затвердження проекту відведення земельної ділянки (від 19.05.2011 року № 463) вважатися законною за тієї обставини, що ухвалу міської ради про погодження місця розташування цієї земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту її відведення (від 20.09.2007 року № 1135) в судовому порядку визнано незаконною та скасовано: з підстав порушення при прийнятті останньої статей 84 («Право власності на землю держави»), 150 («Особливо цінні землі та порядок їх вилучення»), 151 («Порядок погодження питань, пов`язаних з вилученням (викупом) земельних ділянок для суспільних потреб або з мотивів суспільної необхідності») Земельного кодексу України та статті 19 Конституції України.

За вище наведених обставин суд першої інстанції при розгляді даної справи зобов`язаний був врахувати висновки судів, які знайшли своє відображення у судових рішеннях, які набрали законної сили, у зв`язку з якими було визнано незаконною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 20.09.2007 року № 1135, оскільки ці висновки стосуються відведення тієї ж самої земельної ділянки.

Крім цього, як вбачається з листа Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 11.10.2018 року, згаданим Управлінням було проведено перевірку законності передачі в оренду земельних ділянок: зокрема - на АДРЕСА_2 , за результатами якої «вбачається порушення Львівською міською радою вимог земельного законодавства при прийнятті ухвали … від 19.05.2011 року № 463», у зв`язку з чим на адресу голови Львівської міської ради було надіслано звернення, «яким запропоновану зазначену вище ухвалу від 19.05.011 року № 463 скасувати» (т.1, а.с. 123).

А як вбачається з листа Міністерства культури України від 04.10.2018 року, земельна ділянка на АДРЕСА_2 розташована «в історичному ареалі міста Львова (рішення Львівської міської ради від 09.12.2005 № 1311) й у межах охоронної (буферної) зони об`єкта «Архітектурний ансамбль історичного центра Львова», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО» і відповідно до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» на цій ділянці заборонені будь-які роботи без дозволу Міністерства культури України (як органу охорони культурної спадщини), який згаданим Міністерством не видавався (т.1, а.с. 124-125).

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що:

-місцеве самоврядування це право і здатність громади вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції України та законів України (стаття 2);

-одними з основних принципів місцевого самоврядування є народовладдя і законність (стаття 4);

-органи та посадові особи місцевого самоврядування є підзвітними, підконтрольними і відповідальними перед територіальними громадами (стаття 75).

Статтею 4 Закону України «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики» визначено, що однією з основних засад внутрішньої політики є посилення відповідальності представників органів місцевого самоврядування, сільських, селищних, міських голів перед територіальними громадами, що їх обрали.

Права і законні інтереси територіальних громад закріплені, насамперед, в частині першій статті 140 Конституції України, за змістом якої це - можливість самостійно вирішувати питання місцевого значення (зокрема і через різні форми безпосередньої демократії: місцеві референдуми, загальні збори громадян, місцеві ініціативи, громадські слухання тощо) в межах Конституції і законів України.

Якщо обмежується самостійність органів місцевого самоврядування (порушуються права територіальних громад), то будь-який мешканець муніципального утворення має право оскаржити таку дію (правовий акт) в суді, оскільки порушення прав місцевого самоврядування неминуче призводить до порушення прав кожного жителя відповідного муніципального утворення. При цьому громадянин не зобов`язаний наводити будь-які додаткові докази порушення персонально його суб`єктивних прав. Конституція України передбачає безпосередній судовий захист прав територіальних громад (прав місцевого самоврядування), а не тільки судовий захист органів місцевого самоврядування (стаття 145). Європейська хартія місцевого самоврядування також закріплює як одну з основних гарантій місцевого самоврядування право на судовий захист в статті 11, яка так і називається - "Правовий захист місцевого самоврядування".

В рішенні Конституційного Суду України від 16.04.09 №7-рп/09 зазначається, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.

Вищевказані норми права дають підстави зробити висновок, що рішення органів місцевого самоврядування, які на думку певної особи є неконституційними чи незаконними, можуть бути оскаржені і скасовані в судовому порядку, оскільки це зачіпає суб`єктивне право цієї особи на місцеве самоврядування.

Даний спір стосується земельної ділянки площею 0,0058 га, яка безпосередньо межує з будинком на АДРЕСА_2 , мешканцями якого і є усі позивачі у даній справі. Матеріалами справи стверджується, що в 2016 році мешканцями згаданого будинку спільно із підрядною організацією на замовлення комунальної установи Інститут міста Львівської міської ради було виконано роботи по благоустрою даної території загальною вартістю 323 844 грн., за результатами яких спірну земельну ділянку було облагороджено, покладено бруківку, посаджено зелені насадження тощо (т.1, а.с. 35-36, 231-235). Відтак, безспірним є те, що рішення Львівської міської ради, які стосуються спірної земельної ділянки, стосуються також і прав, свобод та законних інтересів позивачів, а відтак такі у відповідності до частини 1 статті 4 ЦПК України вправі були звернутися до суду з даним позовом і доводи апеляційних скарг, які ставлять під сумнів право позивачів на звернення до суду з даним позовом, до уваги прийматися не можуть.

Враховуючи вище наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради та апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Албіс Компані» товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко Лімітед» залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 20 березня 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 16 серпня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.