ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року
м. Київ

справа № 591/1447/17
провадження № 14-498цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Ткачука О.С.,
суддів Антонюк Н.О., Анцупової Т.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Власова Ю.Л., Гриціва М.І., Гудими Д.А., Єленіної Ж.М., ОСОБА_1 , Кібенко О.Р., ОСОБА_2 , Лобойка Л.М., Лященко Н.П., ОСОБА_3 , Пророка В.В., Рогач Л.І., Ситнік О.М., Яновської О.Г.
розглянула у письмовому провадженні справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Державна фінансова інспекція в Сумській області, про стягнення у дохід Державного бюджету України надміру виплаченої суми компенсації, за касаційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на ухвалу Зарічного районного суду Сумської області від 21 березня 2017 року, постановлену суддею Шелєховою Г.В., та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року, постановлену у складі суддів Собини О.І., Левченко Т.А., Хвостика С.Г.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст та обгрунтування позовних вимог
1. У березні 2017 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), третя особа Державна фінансова інспекція в Сумській області (далі ДФІ в Сумській області), про стягнення у дохід Державного бюджету України надміру виплаченої суми компенсації.

2. Позовна заява мотивована тим, що в результаті планової ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період з 01 січня 2014 року по 31 серпня 2016 року, проведеної ДФІ в Сумській області в Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради, встановлені порушення у діяльності позивача.
3. Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради провів зустрічну звірку, якою встановив, що всупереч вимогам законодавства відповідач не перерахував до державного бюджету кошти компенсації, які ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав від позивача у грудні 2015 року на підставі звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу під час мобілізації в особливий період, за березень грудень 2014 року в сумі 109758,34 грн.
4. Посилаючись на вищевикладене, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради просив стягнути з Сумського ОВК в дохід Державного бюджету України кошти у розмірі 109758,34 грн, що використані ним надміру у якості компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
5. Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 21 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року, у відкритті провадження у справі відмовлено з посиланням на положення п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, оскільки на думку судів, спір виник між двома юридичними особами Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради та ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому, виходячи із суб`єктного складу учасників, він підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
7. Касаційна скарга мотивована тим, що спір, який виник між Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради та ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому сторони є юридичними особами, не є безумовною підставою для його розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки відносини які склалися між сторонами є публічно-правовими.

Рух справи у суді касаційної інстанції
8. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувані матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
9. Підпунктом 4 п. 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, тут і далі у чинній редакції, якщо не зазначено інше), Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України, тут і далі у чинній редакції, якщо не зазначено інше), Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
10. 29 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду призначив справу до розгляду.
11. Відповідно до ч. 6 ст. 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.
12. 07 серпня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відповідно до ч. 6 ст. 403 ЦПК України передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
13. 09 вересня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла зазначену справу до провадження та призначила до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами (у письмовому провадженні).
Позиція Верховного Суду
14. Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
15. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
16. Згідно із ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
17. За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

18. Частиною 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

19. Відповідно до ст. 1, 3, 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання позову) завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
20. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
21. Відповідно до ст. 17 КАС України (у редакції, чинній на час подання позову) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
22. Статтею 1 ГПК України (у редакції, чинній на час подання позову) передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
23. Із змісту вказаного позову вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача вказані кошти, які за твердженням позивача використані останнім надміру у якості компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
24. Пунктом 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України регламентовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.
25. Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна діяльність) (ч. 1, ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України).
26. З урахуванням наведених норм матеріального та процесуального права правовідносини, які виникли між вказаними юридичними особами у справі, є господарсько-правовими, а отже, існує спір між відповідачем та позивачем, які у вказаних правовідносинах виступають саме як суб`єкти господарювання, також враховуючи і те, що спір у справі, що розглядається, стосується вимог до відповідача, який не є установою, підконтрольною позивачу.
27. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.
28. Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі.
29. Відповідно до ч. 1 ст. 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
30. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що належить залишити без змін судові рішення судів попередніх інстанцій.
Щодо судових витрат
31. Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
32. Отже, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 402404, 409, 410, 416 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Касаційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення.
Ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 21 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.С. Ткачук
Судді: Н.О. Антонюк О.Р. Кібенко
Т.О. Анцупова В.С. Князєв
С.В. Бакуліна Л.М. Лобойко
В.В. Британчук Н.П. Лященко
Ю.Л. Власов О.Б. Прокопенко
М.І. Гриців В.В. Пророк
Д.А. Гудима Л.І. Рогач
Ж.М. Єленіна О.М. Ситнік
О.С. Золотніков О.Г. Яновська