Справа № 603/830/18
Провадження №2/603/73/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням №61 (2) по вул. Т.Шевченка в с. Лазарівка Монастириського району Тернопільської області.

У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку №61 (в реєстрі зареєстрований за №2), розташованого за адресою: вул. Т.Шевченка в с. Лазарівка Монастириського району Тернопільської області, у якому на тимчасовій основі зареєстрований ОСОБА_2 та який з 2009 року не проживає за зазначеною адресою. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача, який у належному їй житловому приміщенні не проживає, призводить до нарахування надмірних комунальних платежів, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним домоволодінням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, проте звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив.

Судом встановлено такі обставини.

Як убачається з даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №148549198, сформованої 07.12.2018 року, будинковолодіння № 2, розташоване за адресою: вул. Т.Шевченка, с. Лазарівка Монастириського району Тернопільської області, зареєстроване за позивачем ОСОБА_1

Зі змісту довідки №361, виданої 14.11.2018 року виконавчим комітетом Лазарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, вбачається, що будинковолодінню, яке знаходиться по вул. Т.Шевченка, 2 в с.Лазарівка Монастириського району Тернопільської області і належить ОСОБА_1, згідно рішення Лазарівської сільської ради №13/1 «Про впорядкування назв вулиць та уточнення нумерації будинків у населених пунктах сільської ради» від 24.04.2006 року присвоєно №61.

Установлено, що в даному житловому будинку з 31.07.2009 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою №331, виданою 18.10.2018 року Лазарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

Як слідує з акту №29 від 17.12.2018 року, складеного комісією в складі сільського голови ОСОБА_3, секретаря сільської ради ОСОБА_4, депутата сільської ради ОСОБА_5, в присутності сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7 проведено обстеження місця проживання ОСОБА_2 і встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ніколи не проживав по місцю своєї реєстрації за адресою: вул. Т.Шевченка, 61 с. Лазарівка Монастириського району Тернопільської області.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду нотаріально завірену заяву від 14.12.2018 року, згідно якої не заперечив щодо задоволення позову та визнання його таким, що втратив право користування належним позивачу домоволодінням.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач з часу реєстрації, а саме з 2009 року не проживає у спірному домоволодінні, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, не приймає участі в його утримані та не сплачує комунальних платежів.

На підставі наведених вище обставин суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком №61, розташованим по вул. Т.Шевченка в с.Лазарівка Монастириського району Тернопільської області.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком №61, що знаходиться по вул. Т.Шевченка в с.Лазарівка Монастириського району Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: вул. січових Стрільців, 4/6 м. Івано-Франківськ.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Повне судове рішення складено 17 січня 2019 року.

Головуючий суддя ОСОБА_8