Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/171/18

10 січня 2019 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої -судді Круль І.В.

секретар с/з ОСОБА_1

за участю позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

пр. третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Богородчанської районної державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Богородчанської РДА Івано-Франківської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просить усунути перешкоди в спілкуванні з дочкою ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши йому, як батькові, право участі у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею, встановивши наступний порядок його участі у вихованні дочки та особисте спілкування з нею: побачення щонеділі та у святкові дні з 12 год. до 20 год. в центрі селища Солотвин із можливістю відвідування дитиною його місця проживання та місця проживання його батьків в с. Старуня Богородчанського району; спільний відпочинок під час його відпустки; необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з донькою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; в день його побачення з донькою має право забирати її з дому до школи особисто; зобов'язати відповідачку повідомляти його про стан здоров'я дочки, надавати йому точну інформацію щодо фактичного перебування дитини, а у разі настання таких змін повідомляти його особисто про це на наступний день з дня настання таких обставин.

Відповідачка позов не визнала та пояснила, що вона не заперечує щодо зустрічей та спілкування батька з дочкою, однак вважає неможливим запропонований позивачем та органом опіки та піклування Богородчанської райдержадміністрації графік зустрічей з малолітньою дочкою, оскільки у неї на утриманні є неповнолітній син від першого шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який хворіє на цукровий діабет і потребує додаткового догляду. Просить врахувати, що вона звернулась до органу опіки та піклування із заявою про визначення участі батька у вихованні дочки.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Богородчанської районної державної адміністрації позов визнав частково. Вважає, що позивач не представив доказів про чинення йому відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною та вказав, що саме мати дитини звернулася до них із заявою щодо встановлення порядку участі відповідача у вихованні дитини. Виходячи з інтересів дитини вважає, що слід встановити наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, та у спілкуванні з нею: щосереди по 2 години з 14 год. 30 хв. до 16 год.30 хв. за місцем проживання матері ОСОБА_3 в селищі Солотвин Богородчанського району та в її присутності; у кожну другу і четверту суботу місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. по 16 год. 30 хв. по місцю проживання матері та в її присутності; в кожну першу неділю місяця по 4 години з 13 год. 30 хв. до 17 год.30 хв. по місцю проживання батька в селищі Богородчани в присутності матері; в кожну третю неділю місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. до 16 год.30 хв. по місцю проживання матері та в її присутності. В задоволенні інших позовних вимог просить відмовити.

Вислухавши сторін, представника третьої особи, свідка, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов'язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Частиною 1 статті 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Сімейний кодекс України також регулює сімейні, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі: відносини між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до вимог ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч.1, 2 ст.159 СК України).

В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їх неповнолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилася проживати з матір'ю у житловому будинку батька відповідача по вул. Молодіжна, №9, в селищі Солотвин Богородчанського району Івано-Франківської області.

Відповідач звернулася до Богородчанської районної державної адміністрації (як органу опіки та піклування) для вирішення питання про спілкування з дитиною колишнім чоловіком, а також про встановлення днів та часу спілкування.

Розпорядженням Богородчанської районної адміністрації Івано-Франківської області № 148 від 10 травня 2017 року, з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26 квітня 2017 року, встановлено порядок участі позивача ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_5 - щонеділі з 14 год. по 18 год. за місцем проживання матері.

13 липня 2018 року висновком комісії з питань захисту прав дитини Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 246/01-46/142, встановлено порядок участі позивача ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_5: спілкування з дитиною щосереди по 2 години з 14 год. 30 хв. до 16 год.30 хв. по місцю проживання матері в селищі Солотвин Богородчанського району в присутності матері ОСОБА_3; у кожну другу і четверту суботу місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. по 16 год. 30 хв. по місцю проживання матері та в її присутності; в кожну першу неділю місяця по 4 години з 13 год. 30 хв. до 17 год.30 хв. по місцю проживання батька в селищі Богородчани в присутності матері; в кожну третю неділю місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. до 16 год.30 хв. по місцю проживання матері та в її в присутності.

За змістом ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем будь-яких належних доказів щодо чинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дочкою суду не представлено, а тому відсутні підстави для задоволення в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині участі позивача у вихованні дочки ОСОБА_5 та необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою, оскільки враховує, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України, ні положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа ОСОБА_7 проти Швеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул'янов проти України)).

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Матеріали справи свідчать про те, що рішення органу опіки та піклування Богородчанської районної адміністрації, їхній висновок про визначення способів участі у вихованні позивача з малолітньою дитиною є лише доказом у цивільній справі про визначення способів участі у вихованні дитини, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами, якому суд при розгляді справи надасть оцінку, та погодиться чи не погодиться з ним.

З врахуванням віку малолітньої дитини, сімейних обставин відповідача, перебуванні у неї на утриманні іншої неповнолітньої хворої дитини, суд вважає, що батькові необхідно надати право участі у вихованні малолітньої дочки та спілкуванні з нею, що буде відповідати конституційним засадам рівності прав і обов'язків жінки і чоловіка, а саме: спілкуватися з дочкою у кожну другу та четверту суботу місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. по 16 год. 30 хв. по місцю проживання матері в селищі Солотвин Богородчанського району в присутності матері;в кожну першу неділю місяця по 4 години з 13 год. 30 хв. до 17 год.30 хв. по місцю проживання батька в селищі Богородчани в присутності матері; в кожну третю неділю місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. до 16 год. 30 хв. по місцю проживання матері в її присутності.

Позовні вимоги щодо спільного відпочинку позивача під час його відпустки з дочкою, побачення з дочкою у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні дочка проводить з батьком не є конкретними, а тому не підлягає задоволенню, оскільки у випадку співпадання таких днів з вихідними днями, позивачу надається можливість побачень, відпочинку та спілкування з дитиною кожного тижня у вихідний день.

Також відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в частині забирання дочки з дому до школи особисто через безпідставність та передчасність.

Не є обґрунтована позовна вимога щодо можливості відвідування дитиною місця проживання його батьків в селі Старуня Богородчанського району Івано-Франківської області, оскільки це стосується не сторін, а інших осіб.

Суд також не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобовязання відповідача надавати точну інформацію щодо фактичного перебування дитини, а у разі настання таких змін повідомляти про це на наступний день з надання таких обставин.

Суд звертає на наявність можливості звернення до суду з позовом щодо встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини, але за інших підстав.

На підставі наведеного, ст.ст. 157, 158 СК України, керуючись ст.ст. 258-259 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Богородчанської районної державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї задовольнити частково.

Встановити наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у спілкуванні з нею:

- у кожну другу та четверту суботу місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. по 16 год. 30 хв. по місцю проживання матері в селищі Солотвин Богородчанського району Івано-Франківської області в присутності матері ОСОБА_3;

- в кожну першу неділю місяця по 4 години з 13 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв. по місцю проживання батька в ІНФОРМАЦІЯ_3 в присутності матері ОСОБА_3;

- в кожну третю неділю місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. до 16 год. 30 хв. по місцю проживання матері в селищі Солотвин Богородчанського району Івано-Франківської області в присутності матері ОСОБА_3.

Зобовязати ОСОБА_3 повідомляти ОСОБА_2 про стан здоровя дочки ОСОБА_5 у разі його погіршення.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2019 року.

Головуюча І.В. Круль