ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/3694/18 Головуючий суддя І інстанції Іващенко С.О.
Провадження № 22-ц/818/3761/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші справи
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 червня 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Іващенко С.О., по цивільній справі № 645/3694/18 за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 27.09.2018 по справі № 645/3694/18,

встановив:

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова було розірвано 25 червня 2013 року. Від шлюбу сторони по цій справі мають донькуОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 вересня 2018 року Фрунзенським районним судом міста Харкова видано судовий наказ, яким стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

13 березня 2019 року до суду надійшла заява адвоката Гуляєва Антона Володимировича , який діяв в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд судового наказу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2018 року по справі №645/3694/18 за нововиявленими обставинами.

В якості нововиявлених обставин зазначено, що ОСОБА_2 добровільно сплачував грошові кошти на утримання своєї неповнолітньої доньки до та під час розгляду заяви про видачу судового наказу; у боржника крім неповнолітньої доньки є син та дружина, які перебувають на його утриманні; з урахуванням значного середнього доходу ОСОБА_2 на місяць визначений судом розмір аліментів значно перевищує прожитковий та рекомендований мінімуми для дитини відповідного віку; стягнення аліментів на утримання однієї дитини у розмірі 1/50 частини доходу не передбачено у наказному провадженні.

Вказував на те, що він не знав і не міг знати на момент розгляду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, що його колишня дружина, зважаючи на реальний стан речей у їхньому спільному проживанні та вихованні сина, буде стверджувати про самостійне утримання нею їх спільної дитини та не міг надати докази на спростування вказаних обставин.

Наголосив, що зазначені обставини існували в період липень-вересень 2018р., вони є нововиявленими та істотними для розгляду цієї справи. ОСОБА_2 був позбавлений можливості заявити про існування таких обставин суду, оскільки не приймав участь у розгляді цієї справи, а тому вважає що судовий наказ від 27 вересня 2018р., підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 червня 2019 року поновлено заявнику ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 строк для подачі заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Заяву ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 27.09.2018 по справі № 645/3694/18 - задоволено.

Судовий наказ, виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова 27.09.2018 у справі № 645/3694/18, за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасовано.

Відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснено заявнику (стягувачу) - ОСОБА_1 її право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про перегляд судового наказу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27.09.2018 по справі № 645/3694/18 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржена ухвала суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи та грубо порушує права дитини.

Вказала, що у суду не було підстав для поновлення боржнику 30-денного строку, передбаченого п. 1 ч.1 ст.424 ЦПК України, який сплив на день подання заяви про перегляд судового наказу 13.03.2019, оскільки боржник ОСОБА_5 про судовий наказ та обставини, на які він посилався було відомо 05.02.2019 року.

Боржник ОСОБА_5 не довів, що він утримує свою неповнолітню дитину та її матір - дружину боржника. Вважає, що встановлений судом розмір аліментів є необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини, з урахуванням її потреб.

При цьому у разі незгоди із судовим наказом, за наявності підстав, боржник має право звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

По справі оскаржується ухвала про відмову у видачі судового наказу, що зазначена у п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України.

Частиною 2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду - скасувати.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є обґрунтованою, оскільки під час видачі судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, не було відомо про наявність у боржника іншої дитини, яку він утримує, та про розмір його доходу, що могли вплинути на оцінку доказів

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 було роз`яснено судам, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції всупереч наведених положень ст. 263 ЦПК України не звернув уваги, що ті обставини, на які боржник посилався у заяві про перегляд судового наказу, та встановив суд, - були йому відомі на час розгляду справи і тому їх не можна вважати нововиявленими в розумінні п. ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

ОСОБА_2 було безспірно відомо про те, що він сплачував грошові кошти на утримання своєї неповнолітньої доньки до та під час розгляду заяви про видачу судового наказу; що у нього крім неповнолітньої доньки є син та дружина, які перебувають на його утриманні; про рівень свого середнього доходу. Що стосується доводів заявника про відсутність боргу по аліментах, про невідповідність присудженого судовим наказом розміру аліментів положенням п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, де зазначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, - та про його надмірний розмір по відношенню до потреб дитини, якщо взяти до уваги значний середній заробіток заявника ОСОБА_2 , - то ці доводи за своїм змістом свідчать про наявність спору про право.

Дійсно, згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

У п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо було заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу (ч. 3 ст. 165 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. При цьому судовий наказ, виданий відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, згідно до вказаної норми ч. 1 ст. 170 ЦПК України не може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

У статті 173 ЦПК України для виправлення помилки, пов`язаною з безпідставною видачею судового наказу у передбачених п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України випадках, або для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відстрочення чи розстрочення його виконання, передбачений порядок, встановлений статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до статті 432 ЦПК України:

1. Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

2. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

3. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

4. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив своє рішення при недоведеності нововиявлених обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржене судове рішення повністю та ухвалює нове рішення про відмову у перегляді судового наказу за нововиявленими обставинами.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.ст.374, 376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 червня 2019 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 27.09.2018 по справі № 645/3694/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 27 серпня 2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді

П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.