Ухвала

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 202/5859/17

провадження № 61-10866ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору та договорів поруки недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у травні 2019 року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року у вищевказаній справі, в якій також зазначає клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення виявлених недоліків до 15 липня 2019 року, але не більше десяти днів з дня вручення ухвали, зокрема: запропоновано скаржнику подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення з наданням відповідних доказів на підтвердження наведених ним обставин.

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: заява про поновлення строку на касаційне оскарження.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки її представник отримав повний текст постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року лише 28 травня 2019 року. На підтвердження зазначених обставин надає копії заяв про ознайомлення зі справою та про видачу судового рішення від 24 травня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2019 року продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема запропоновано надати заявнику інші докази на підтвердження указаних у клопотанні доводів.

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: клопотання про витребування доказів, клопотання про продовження процесуального строку, копія заяви про надання інформації від 12 серпня 2019 року з копією опису вкладення, фіскального чеку та накладної.

У зазначеному клопотанні ОСОБА_1 просить витребувати докази на підтвердження отримання її представником копії постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, оскільки існують перешкоди у отриманні таких доказів особисто нею.

Однак клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки за змістом глави 2 розділу V ЦПК України Верховний Суд не наділений такими повноваженнями.

Крім того, ОСОБА_1 просить продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги до моменту надання Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська довідки про дату отримання судового рішення.

В задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений в тому числі і за ініціативою суду.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Ураховуючи, що наведені у клопотанні ОСОБА_1 підстави продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги не підтверджені жодними доказами, та те, що з моменту звернення із цією касаційною скаргою у заявника було більше двох місяців для надання відповідних доказів, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для продовження строку на усунення недоліків.

Водночас, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ЄСПЛ вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Наведені ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки нею не зазначено, які саме істотні обставини перешкодили їй протягом року, з часу прийняття постанови апеляційним судом звернутись із касаційною скаргою.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьев проти України»).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Враховуючи, що оскаржувана постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року зареєстрована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 05 червня 2018 року, а 08 червня 2018 року була оприлюднена під реєстраційним № 74427528, заявник та її представник мали можливість ознайомитись із змістом оскаржуваного рішення та підготувати касаційну скаргу протягом тридцяти днів з моменту його оприлюднення.

У клопотанні про поновлення процесуального строку ОСОБА_2 не наводить інших поважних причин, що перешкодили їй та її представнику звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою з дотриманням процесуальних строків та які б виправдовували втручання касаційного суду у принцип правової визначеності судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК Українисуддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Керуючись статтею 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року та постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року, наведені у клопотанні ОСОБА_1 , неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору та договорів поруки недійсними.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков