ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агроальянс та ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агроальянс, треті особи ОСОБА_1 , приватне акціонерне товариство Страхова компанія Брокбізнесбанк та приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Універсальна" про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

18 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «ТД «Агроальянс», як з власника транспортного засобу, водія якого визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, невідшкодовану страховою компанією матеріальну шкоду у сумі 22127, 44 грн. та судовий збір (а.с. 1-6, т.1).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 до ТОВ Торговий дім Агроальянс, треті особи ОСОБА_1 , ПрАТ СК Брокбізнесбанк та ПрАТ СК "Універсальна" про відшкодування матеріальної шкоди задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ТОВ «Торговий дім «Агроальянс» на користь ОСОБА_2 невідшкодовану матеріальну шкоду, завдану їй внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 22127, 44 грн., судові витрати у сумі 704,80 грн., а всього стягнуто грошових коштів на загальну суму 22832, 24 грн. (а.с.220-222, т.1).

Не погодившись з вказаним рішенням ТОВ Торговий дім Агроальянс та ОСОБА_1 звернулися до суду з апеляційними скаргами, в якій просять скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

ТОВ Торговий дім Агроальянс в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. Зазначає, що відповідальним за шкоду, завдану позивачу пошкодженням його автомобіля, є саме ОСОБА_1 , оскільки саме він на законній підставі використовував транспортний засіб. Вважає, що, звернувшись із позовом до ТОВ Торговий дім Агроальянс, позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх порушених прав (а.с.46-49, т.2).

ОСОБА_1 , в обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що відповідальним за шкоду, завдану позивачу пошкодженням його автомобіля, є саме він, а не ТОВ Торговий дім Агроальянс, оскільки саме він на законній підставі використовував транспортний засіб. Крім того, вказує, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика (а.с.69-74, т.2).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 23 березня 2018 року (а.с. 14, т.1).

В результаті вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Субару Форестер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу у справі ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 під час ДТП керував транспортним засобом «Фіат», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «ТД «Агроальянс», яке є власником цього транспортного засобу (а.с. 22, т.1).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «СК «Універсальна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4481818, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 гривень (а.с. 26, т.1),

Після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_2 оглянуто аварійним комісаром та складено акт огляду транспортного засобу (а.с. 30-31).

23 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до ФОП ОСОБА_3 з метою оцінки вартості спричиненого матеріального збитку, за що сплатила 1800 гривень (а.с. 215, т.1).

03 квітня 2018 року ОСОБА_2 уклала з ФОП ОСОБА_4 договір про надання послуг, відповідно до умов якого сплатила 40190 гривень за необхідні деталі та 11042 гривні за послуги з ремонту (а.с. 74-75, т1).

ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «Універсальна» для отримання страхової виплати, яку їй було сплачено у сумі 30 904 гривні 56 копійок (а.с. 41, т.1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що винна особа у ДТП ОСОБА_1 та ТОВ Торговий дім Агроальянс під час ДТП перебували у трудових відносинах та стягнув з товариства на підставі ст. 1194, 1172 ЦК України відшкодування шкоди, а саме різницю між сумою страхового відшкодування та розміром заподіяних збитків позивачу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як зазначено в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 за № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи, вбачається, що постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 23 березня 2018 року (а.с. 14, т.1).

Відповідно до п.4 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем та безпосередньо виконував трудові обов`язки.

Відповідно до ч.1. ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Володільцем транспортного засобу «Фіат», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є ТОВ «ТД «Агроальянс» (а.с. 22, т1).

Згідно звіту № 6818 про оцінку матеріального збитку завданого власнику КТЗ складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Субару Форестер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визначена в сумі 49 802,77 грн., вартість відновлювального ремонту в сумі 77 858,51 грн. (а.с.47-53, т.1).

За проведення оцінки вартості заподіяних збитків позивачкою було сплачено оцінювачу 1800 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 506 від 04 червня 2018 року (а.с.46,т.1).

03 квітня 2018 року ОСОБА_2 уклала з ФОП ОСОБА_4 договір про надання послуг, відповідно до умов якого сплатила 40190 гривень за необхідні деталі та 11042 гривні за послуги з ремонту (а.с. 74-77, т.1).

Матеріалами справи підтверджено, що ПрАТ «СК «Універсальна» на рахунок позивачки було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 30 904, 56 грн. (а.с. 41, т.1).

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянтів про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, оскільки в даному випадку позивач має право пред`явити відповідну вимогу, як за рахунок страховика, так і за рахунок винної особи.

Доводи апеляційної скарги, про те, що відповідальним за шкоду, завдану позивачу пошкодженням його автомобіля, є ОСОБА_5 , а не ТОВ Торговий дім Агроальянс, так як саме ОСОБА_5 на законній підставі використовував транспортний засіб, колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_5 , який визнаний судом винним у вчиненні вищезазначеного ДТП на момент пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем. Тому на ТОВ Торговий дім Агроальянс покладається обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 .

При визначені розміру завданої шкоди суд керувався наданими доказами та поясненнями сторін, та прийшов до правильного висновку, що ґрунтується на нормах закону.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в апеляційних скаргах, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтами, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агроальянс та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: