пр. № 2-ві/759/1/19
ун. № 759/4609/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року суддя Святошинського районногоу суд міста Києва Величко Т.О. розглянувши у заяву про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва Ул"яновській О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, Національний лісотехнічний університет України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Святошинського районного суду м. КиєваУл"яновської О.В перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, Національний лісотехнічний університет України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

14.01.2019 року позивач у справі подала до суду заяву про відвід головуючого у справі судді Святошинського районного суду м. Києва Ул"яновській О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, Національний лісотехнічний університет України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, посилаючись на те, що суддя ухвалою від10.04.2018 року відкрила провадження у справі та призначила підготовче засідання на 15.01.2019 року, через 9 місяців з дня постановлення ухвали, вважаючи такі дії судді упередженими щодо позивача, що унеможливлює її участь у розгляді справи.

15.01.2019 року ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва заяву про відівід визнано необгрунтованою та передано для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 УПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді можливо розглянути без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Згідно ст. 70 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" добір та призначення на посаду судді здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та включає такі стадії:

1) рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про оголошення добору кандидатів на посаду судді з урахуванням прогнозованої кількості вакантних посад суддів;2) розміщення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України на своєму офіційному веб-сайті оголошення про проведення добору кандидатів на посаду судді.В оголошенні має бути зазначено кінцевий термін подання документів до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що не може бути меншим ніж 30 днів із дати розміщення оголошення, а також прогнозована кількість вакантних посад суддів на наступний рік;3) подання особами, які виявили намір стати суддею, до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відповідної заяви та документів, визначених статтею 71 цього Закону;4) здійснення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України перевірки відповідності осіб, які звернулися із заявою для участі в доборі, установленим цим Законом вимогам до кандидата на посаду судді на основі поданих документів;5) допуск Вищою кваліфікаційною комісією суддів України осіб, які за результатами перевірки на час звернення відповідають установленим цим Законом вимогам до кандидата на посаду судді, до участі у доборі та складенні відбіркового іспиту;6) складення особою, допущеною до участі у доборі, відбіркового іспиту;7) встановлення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України результатів відбіркового іспиту та їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;8) проведення стосовно осіб, які успішно склали відбірковий іспит, спеціальної перевірки в порядку, визначеному законодавством про запобігання корупції, з урахуванням особливостей, визначених статтею 74 цього Закону;9) проходження кандидатами, які успішно склали відбірковий іспит та пройшли спеціальну перевірку, спеціальної підготовки; отримання свідоцтва про проходження спеціальної підготовки;10) складення кандидатами, які пройшли спеціальну підготовку, кваліфікаційного іспиту та встановлення його результатів;11) зарахування Вищою кваліфікаційною комісією суддів України кандидатів на посаду судді за результатами кваліфікаційного іспиту до резерву на заміщення вакантних посад судді, визначення їх рейтингу, оприлюднення списку кандидатів на посаду судді, включених до резерву та рейтингового списку, на офіційному веб-сайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;12) оголошення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України відповідно до кількості вакантних посад судді у місцевих судах конкурсу на заміщення таких посад;13) проведення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України конкурсу на заміщення вакантної посади судді на основі рейтингу кандидатів, які взяли участь у такому конкурсі, та внесення рекомендації Вищій раді правосуддя щодо призначення кандидата на посаду судді;14) розгляд Вищою радою правосуддя рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та ухвалення рішення щодо кандидата на посаду судді;

15) видання указу Президента України про призначення на посаду судді - у разі внесення Вищою радою правосуддя подання про призначення судді на посаду.2. Добір кандидатів на посаду судді, які мають стаж роботи на посаді помічника судді щонайменше три роки, проводиться з особливостями, визначеними рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Судом встановлено, що в Святошинському районному суді м. Києва в наявності з початку 2017 року з 34 штатних посад суддів, фактично здійснюють повноваження суддів 18 суддів, з них 10 суддів, що розглядають цивільні справи.

Судом встановлено, що до провадження судді Ул"яновської О.В. за 2018 рік надійшло 1831 справа, з их цивільних справ і матеріалів - 1184 справи; розглянуто за 2018 рік 2174 справи, з них цивільних справ та матеріалів 1505 справ.

Кількість суддів у суді визначає Державна судова адміністрація України за погодженням із Вищою радою правосуддя з урахуванням судового навантаження та в межах видатків, визначених у Державному бюджеті України на утримання судів та оплату праці суддів (відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно зі звітом «Дослідження для судової системи України: визначення коефіцієнтів навантаження на суддів», який здійснено Державною судовою адміністрацією України за підтримки Проекту USAID «Справедливе правосуддя» та схвалено рішенням Ради суддів України від 12 червня 2014 року № 37. У звіті описано методологію дослідження, його часові межі, етапи та проміжні результати. Із застосуванням відповідних коефіцієнтів до зведених результатів визначено остаточні часові показники тривалості розгляду середньостатистичних справ кожного типу.Також проведено дослідження щодо оцінки витрат часу на розгляд справ різних категорій серед суддів місцевих спеціалізованих та апеляційних судів, методика якого передбачала опитування суддів місцевих спеціалізованих та апеляційних судів, а також аналіз даних автоматизованої системи документообігу суду. За результатами досліджень складено звіт щодо визначення коефіцієнтів навантаження на суддів та складності справ спеціалізованих судів та судів апеляційної інстанції, підтверджений науковим експертним висновком Інституту економіко-правових досліджень Національної академії наук України. Відповідно до Положення про порядок планування видатків судів на основі очікуваного результату, рекомендованого рішенням Ради суддів України від 16 вересня 2016 року № 61 та затвердженого Головою Державної судової адміністрації України, модельна справа - це судова справа з умовним строком її розгляду протягом 8-годинного робочого дня. Щорічно на основі вибіркових статистичних досліджень за звітний рік визначається середньостатистична тривалість роботи суддів. Результативний показник для планування на основі результату видатків споживання на 2017 рік «Модельне навантаження на суддю» становить 183 модельні справи на 1 суддю на рік. Шляхом ділення запланованої кількості вирішених модельних справ на показник «Модельне навантаження на суддю» визначається оптимальна (нормативна, модельна) кількість суддів для кожного суду.

Судом встановлено, що річне навантаження суддів Святошинського районного суду м. Києва, протягом 2017-2018, у тому числі судді Ул"яновської О.В., майже в десять разів перевищує те навантаження, яке регламентується дослідженнями та має бути враховано при визначенні чисельності суддів у судах.

Судом встановлено, що на суддів місцевого суду покладено законом не покладено обов"язок формування суддівського кормусу, такий обов"язок покладено на Вищу кваліфікаційну комісію суддів, Вищу раду правосуддя та Президента України, а тому доводи позивача ОСОБА_2, щодо упередженності судді Ул"яновської О.В. та призначення справи через 9 місяців, є об"єктивною причиною викладеною вище, яка не залежить від судді та не знайшли своїх підтверджень, а лише свідчать про надмірне навантаження справ на діючих суддів, та наявності у Святошинському районному суді м. Києва вакантинх посад суддів, які не заповнюються з початку 2017 року.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві, як підстави для відводу, не знайшли належного підтврдження обгрунтованими доказами та не можуть викликати сумнів у неупередженості або не об'єктивності судді.

Суд вважає заяву позивача ОСОБА_2 про відвід головуючому судді Ул"яновській О.В. необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 36, 40 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва Ул"яновській О.В. у цивільній справі № 759/4609/18 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, Національний лісотехнічний університет України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.О. Величко